ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/7428/25
09 червня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 3 грудня 2025 року позивач повторно звернулася із заявою та відповідним пакетом документів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги сім`ї загиблого внаслідок нещасного випадку (інформація міститься в супровідному листі та постанові про відмову у здійсненні страхових виплат, які додаються). Додатково до заяви позивач додала довідку, видану Борщівською міською радою від 02 листопада 2025 року №270, в якій міститься інформація про те, що позивач дійсно з 2022 року проживала та вела господарство зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , а також акт обстеження житлових умов № 481 від 04 листопада 2025 року, складений комісією Борщівської міської ради Чортківського району. 
Відповідно до листа управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 18 грудня 2025 року за № 1900-0205 5/58818, до якого додана Постанова №19001-105950735/19001-105950735-2025-3 від 09 грудня 2025 року, відповідач не вбачає підстав для призначення та виплати мені одноразової допомоги на сім`ю. Відмова обґрунтовується тим, що згідно з наданими позивачем документами, на день смерті ОСОБА_2 , вона з чоловіком були зареєстровані/мешкали за різними адресами. 
Позивач вважає, що відмова відповідача в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги сім`ї потерпілого внаслідок нещасного випадку з її чоловіком на виробництві, є протиправною та підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 02.01.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов через систему "Електронний суд" із відповідними письмовими доказами 19.01.2026. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне. 
Згідно з актом спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1 о 11 год. 00 хв., який складений 04 вересня 2025 року, електромонтер з експлуатації розподільчих мереж 2 групи Борщівського РЕМ АТ "Тернопільобленерго" ОСОБА_2 загинув внаслідок нещасного випадку, що пов`язаний із виробництвом. Із зазначеним актом спеціального розслідування нещасного випадку був ознайомлений позивач, про що свідчить наявність копії даного акту у позивача, а також у п. 7 цього акту зазначено, що члени комісії, що проводила розслідування мали зустріч та ознайомили сім`ю потерпілого з їх правами згідно з чинним законодавством. Представник відповідача критично оцінив довідку від 03.11.2025 №270 та акт обстеження житлових умов заявника від 04.11.2025, видані Стрілковецьким старостинським округом, оскільки вказані документи не можуть бути належними і допустимими доказами, що позивачка проживала та вела спільне домашнє господарство разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 (без реєстрації).
На підставі викладеного представник відповідач просила в задоволенні позову відмовити.
13.02.2026 до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, відповідно до якої вказано на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача, оскільки зазначені в ньому відомості не відповідають дійсності.
Ухвалою суду від 03.03.2026 продовжено строк розгляду справи на 2 місяці.
Ухвалою суду від 03.03.2026 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 08.04.2026 о 11:00 год.
Ухвалою суду від 08.04.2026 відкладено розгляд справи на 06.05.2026 о 10:30 год., доручено Тернопільському окружному адміністративному суду забезпечити проведення судового засідання на 06 травня 2026 року о 10:30 год. в режимі відеоконференції та продовжено процесуальний строк розгляду справи на 1 місяць.
Ухвалою суду від 06.05.2026 відкладено розгляд справи на 09.06.2026 о 11:15 год., доручено Тернопільському окружному адміністративному суду забезпечити проведення судового засідання на 09 червня 2026 року о 11:15 год. в режимі відеоконференції та продовжено процесуальний строк розгляду справи на 2 місяці.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позову, просила в його задоволенні відмовити.
Також в судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
В судовому засіданні за спільною згодою сторін було здійснено перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 стався нещасний випадок із смертельним наслідком на території біля КТП-280049 та приватних гаражів по вулиці Лепкого в місті Борщев Борщівської територіальної громади Чортківського району Тернопільської області, в результаті якого травмовано електромонтера з експлуатації розподільчих мереж Борщівського РЕМ АТ «Тернопільобленерго» ОСОБА_2 . Вказаний факт підтверджується актом за формою Н-І/І спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався, від ІНФОРМАЦІЯ_1. Акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (форма Н-1/1) затверджений начальником Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Б.С.Сагайдаком у вересні 2025 року. 
Відповідно до висновку комісії (розділ 7) даний нещасний випадок визнаний пов`язаним з виробництвом, як такий, що стався на робочому місці, при виконанні трудових обов`язків. 
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 27 років. 
ОСОБА_1 , є вдовою ОСОБА_2 
06 жовтня 2025 року позивач звернулася до відповідача із заявою та відповідним пакетом документів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги сім`ї загиблого внаслідок нещасного випадку. 
Відповідно до листа управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 03 листопада 2025 року за №1900 0205-5/51439, до якого додана Постанова № 19001-105950735/19001-105950735-2025-1 від 15 жовтня 2025 року, відповідач не вбачає підстав для призначення та виплати їй одноразової допомоги на сім`ю. Відмова обґрунтовується тим, що згідно з наданими нею документами, на день смерті ОСОБА_2 , поозивач з чоловіком були зареєстровані/мешкали за різними адресами. 
Одночасно, відповідач у листі пропонує, що для підтвердження можливості окремого проживання, позивач може надати документи, що підтверджують поважність причин окремого проживання, зокрема, рішення суду або судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення щодо проживання сім`єю за однією адресою. 
03 грудня 2025 року позивач повторно звернулася із заявою та відповідним пакетом документів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги сім`ї загиблого внаслідок нещасного випадку. Додатково до заяви позивач додала довідку, видану Борщівською міською радою від 02 листопада 2025 року № 270, в якій міститься інформація про те, що вона дійсно з 2022 року проживала та вела господарство зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , а також акт обстеження житлових умов №481 від 04 листопада 2025 року, складений комісією Борщівської міської ради Чортківського району. Відповідно до листа управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 18 грудня 2025 року за №1900-0205 5/58818, до якого додана Постанова №19001-105950735/19001-105950735-2025-3 від 09 грудня 2025 року, відповідач не вбачає підстав для призначення та виплати позивачу одноразової допомоги на сім`ю. Відмова обґрунтовується тим, що згідно з наданими нею документами, на день смерті ОСОБА_2 , вона з чоловіком були зареєстровані/мешкали за різними адресами.
Не погодившись із протиправною відмовою відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного. 
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України від 23 вересня 1999 року №1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон №1105-ХІV, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин). 
Згідно з ч.1 ст.30 Закону №1105-ХІV, страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. 
Відповідно до частини сьомої статті 30 Закону №1105-ХІV, страхові виплати складаються із, зокрема, страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого).
Відповідно до частини другої статті 37 Закону №1105-ХІV, територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі поданої в електронній або паперовій формі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій:
1) акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами; 
2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності;
3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат;
4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат;
5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання;
6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання;
7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання;
8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів;
9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи;
10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. 
Згідно ч.3 ст.37 Закону №1105-ХІV, потерпілий або особи, які мають право на страхові виплати, у разі відсутності необхідної інформації в державних реєстрах і базах даних мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат. 
Згідно ч.ч.1,2 ст. 38 Закону №1105-ХІV, територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі поданої в електронній або паперовій формі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів. 
Відповідно до статті 39 Закону №1105-ХІV, уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо: 1) потерпілий вчиняв дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання рекомендацій лікаря), що сприяли настанню страхового випадку; 2) роботодавець, інші органи, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілий надали уповноваженому органу управління завідомо неправдиві відомості про страховий випадок; 3) застрахована особа вчинила умисне кримінальне правопорушення, що призвело до настання страхового випадку. 
Уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованій особі, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом. Уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованій особі, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.
Частиною п`ятою статті 36 Закону №1105-ХІV встановлено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються: 1) одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату; 2) одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату. 
З метою вдосконалення порядку призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, постановою правління Пенсійного фонду України від 26 січня 2024 року № 4-1 затверджено Порядок призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.
Відповідно до п.п.1,2 Розділу П Порядку № 4-1, заява про призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат (крім виплат, які призначаються страхувальником) подається потерпілим або особою, яка має право на страхові виплати у разі смерті потерпілого, особисто або через уповноваженого представника до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає страхову виплату) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі-сервісний центр). 
За осіб, які не досягли повноліття або є недієздатними, цивільна дієздатність яких обмежена, заява подається їхніми законними представниками. 
Заява разом з документами, необхідними для призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат подається: для призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат за формою згідно з додатками І, 2 до цього Порядку; для компенсації витрат на проїзд потерпілого, який став особою з інвалідністю, до місця лікування та/або реабілітації і у зворотному напрямку та витрат на проїзд і житло особи, яка супроводжує потерпілого до місця лікування та/або реабілітації (якщо потерпілому визначено потребу в супроводі), за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку; для відшкодування витрат на поховання потерпілого та пов`язаних з цим ритуальних послуг за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку. 
У заяві зазначається інформація про місце проживання (перебування), для підтвердження якої особа може надати відомості про задеклароване / зареєстроване місце проживання (перебування), що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні». 
Для відшкодування витрат на надання соціальної послуги догляду вдома, щомісячної грошової компенсації вартості заходів, необхідних для надання соціальної послуги натуральної допомоги, подаються заяви відповідно до Порядку організації надання деяких соціальних послуг та медичних послуг потерпілим внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 квітня 2023 року №438 (далі- Порядок № 438). 
Відповідно до п.3 Розділу П Порядку №4-І, незалежно від виду страхової виплати, щодо якої звертається особа, під час подання заяви особа надає: паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України); свідоцтво про народження дитини (за відсутності у дитини паспорта громадянина України) у разі призначення виплат на дитину; документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті).
Розділом ІХ Порядку №4-І врегульовано питання страхових виплат в разі смерті потерпілого. 
Відповідно до пункту 3 Розділу ІХ Порядку №4-І для призначення страхових виплат у разі смерті потерпілого особи, які мають право на такі виплати, подають в електронній формі засобами Порталу Дія (за наявності технічної можливості) або вебпорталу Пенсійного фонду до органу, що призначає страхову виплату, заяву за формою відповідно до додатка 2 до цього Порядку. Заява може бути подана у формі паперового документа. 
Особи, які мають право на виплати у разі смерті потерпілого, мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат. 
Органом, що призначає страхову виплату, до електронної справи про страхові виплати додаються: акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України; виписка з акта огляду МСЕК про встановлення причинного зв`язку з травмою або захворюванням, отриманим на виробництві (у разі наявності); довідка про розмір середньої заробітної плати перед настанням страхового випадку; надані заявником документи, що підтверджують смерть потерпілого, родинні стосунки та право на одержання утримання від потерпілого. 1.
Як вбачається зі змісту Постанови Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №19001-105950735/19001-105950735-2025-3 від 09 грудня 2025 року, резолютивна частина такої містить не чотири, передбачені ст.39 Закону №1105-ХIV, підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, а п`ять: «в інших випадках, передбачених законом: Відсутність інформації, що підтверджує право на страхову виплату (документи)». 
Така п`ята графа у резолютивній частині постанови, що оскаржується, на переконання суду є протиправною, адже Закон №1105-ХIV не передбачає інших випадків/підстав для відмови у здійсненні страхових виплат.
Слід зазначити, що реєстрацію місця проживання за однією адресою потерпілого, його дружини, а також його дітей, як обов`язкову умову для отримання такого виду страхової виплати як одноразова допомога на сім`ю потерпілого у разі його смерті від нещасного випадку на виробництві визначав Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затверджений правлінням Фонду соціального страхування України 19 липня 2018 року.
Однак, з 23 березня 2023 року у зв`язку із набранням чинності постановою Правління Пенсійного фонду України від 26 січня 2024 року №4-1, якою затверджено Порядок призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, Порядок №11 втратив чинність. 
При цьому, положеннями нового Порядку №» 4-І дискримінаційних умов, які стосуються обов`язковості однакового зареєстрованого місця проживання усієї родини, не передбачено. Про неправомірність обов`язкового збігу зареєстрованого місця проживання усієї родини для отримання одноразової допомоги на сім`ю у разі смерті потерпілого йдеться, зокрема, в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2024 року у справі №420/17371/22, провадження № К/990/40862/23, де зроблено висновок про те, що встановлена Порядком № 11 обов`язковість збігу зареєстрованого місця проживання усієї родини для отримання одноразової допомоги на сім`ю у разі смерті потерпілого є додатковою обмежуючою умовою, що значно звужує обсяг встановлених законом прав сімей застрахованих осіб, що загинули на виробництві. 
На думку суду місце реєстрації проживання не є єдиним та безпосереднім доказом проживання дружини, дітей та потерпілого однією сім`єю на момент його смерті. 
Статтею 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Подружжя вважається сім`єю і тоді, коди дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. 
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. 
Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.
ОСОБА_1 , є вдовою ОСОБА_2 (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 додається). У шлюбі вони мають одну дитину - дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Судом було встановлено, що позивач разом із чоловіком і дитиною проживали однією сім`єю в належному позивачу на праві власності житловому будинку в АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки. Наведене також підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні 09.06.2026.
До заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги сім`ї загиблого внаслідок нещасного випадку, поданої 3 грудня 2025 року, позивач додала довідку, видану Борщівською міською радою в особі старости Стрілковецького старостинського округу Борщівської ОТГ від 02 листопада 2025 року №270, відповідно до якої її чоловік ОСОБА_2 з 2022 року до дня смерті проживав та вів спільне господарство з нею в АДРЕСА_1 , а також акт обстеження житлових умов № 481 від 04 листопада 2025 року, складений комісією Борщівської міської ради Чортківського району, за даними якого ОСОБА_2 фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до ч.1 ст.29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. 
Згідно ч.6 ст.29 ЦК України, фізична особа може мати кілька місць проживання. 
Отже, постійне проживання особи не завжди може співпадати з місцем її реєстрації.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованій у постанові від 23 вересня 2021 року по справі №204/6931/20, під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного. 
Крім того, в постанові від 05 лютого 2020 року в справі №712/7830/16-ц, Верховний Суд зауважив, що факт реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. 
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що під ефективним способом захисту порушених прав позивача, буде визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні виплати страхової виплати відповідно до частини 5 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу страхову виплату відповідно до частини 5 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 .
Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.
Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).
Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1211.20 грн. згідно квитанції від 29.12.2025.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 09 грудня 2025 року №19001-105950735/19001 105950735-2025-3 про відмову ОСОБА_1 у здійсненні страхової виплати відповідно до частини 5 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 страхову виплату відповідно до частини 5 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 грн. (одна тисяча двісті одинадцять) 20 копійок. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 09 червня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ); 
відповідач:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769). 

Головуючий суддя Подлісна І.М.