ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/13149/25 Суддя (судді) першої інстанції: Петро ПАЛАМАР

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Златіна С.В.,
суддів: Воловика С.В., Кравченка Є.Д.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В : 
ОСОБА_1 (далі - позивач; ОСОБА_1 ) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач; ГУ ПФ України в Донецькій області), в якому просила:
-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії по інвалідності державного службовця згідно статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу";
-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 3231050002391 від 21 жовтня 2025 року про відмову в призначенні пенсії по інвалідності державного службовця згідно статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити, здійснити нарахування та виплату позивачу пенсію по інвалідності державного службовця згідно статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу", у розмірі 60% заробітку зазначеного у довідках Управління соціального захисту населення Звенигородської районної адміністрації Черкаської області від 28 жовтня 2025 року №1383/02-30, 28 жовтня 2025 року №1384/02-30, починаючи з дати звернення, з 14 жовтня 2025 року. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №231050002391 від 21 жовтня 2025 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності державного службовця згідно ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ.
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 14 жовтня 2025 року пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
Не погоджуючись з рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
В обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що до позивача не може бути застосована при призначені пенсії по інвалідності державного службовця стаття 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», оскільки Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ «Про державну службу» не передбачено такого виду і умов пенсійного забезпечення як пенсія по інвалідності державного службовця.
Представник органу Пенсійного фонду звернув увагу, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, але за умови віднесення її посади до категорій посад державних службовців.
Підсумовуючи представник відповідача відмітив, що електронна пенсійна справа Позивача, була передана Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області, тобто до органу Пенсійного фонду, де Позивач перебуває на обліку відповідно до місця реєстрації.
З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Згідно з частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , відповідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №800972 є особа з інвалідністю ІІ групи (загальне захворювання) та з отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
07 жовтня 2025 року управлінням соціального захисту населення Звенигородської РДА Черкаської області повідомлено, що страховий стаж державної служби позивача станом на 08 жовтня 2025 року становить 20 років 02 місяці 13 днів, зокрема станом на 01 травня 2016 року - 10 років 09 місяців 06 днів.
08 жовтня 2025 року припинено державну службу позивача та звільнено із займаної посади у зв`язку з виходом на пенсію (наказ Управління соціального захисту населення Звенигородської РДА Черкаської області від 29 вересня 2025 року №64-24).
14 жовтня 2025 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення, нарахування та виплату пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ. До заяви долучено довідки Звенигородської районної військової адміністрації Черкаської області від 14 жовтня 2025 року №1335, №1334.
28 жовтня 2025 року управлінням соціального захисту населення Звенигородської РДА Черкаської області видано довідку №1383 про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця (Додаток 1) та довідку №1384 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (Додаток 2).
21 жовтня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, за наслідками розгляду за принципом екстериторіальності заяви позивача, прийнято рішення №231050002391 про відмову у проведенні перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» за відсутності права, оскільки пенсія по інвалідності за нормами Закону №889 не передбачена. 
Вважаючи таку відмову органу Пенсійного фонду протиправною, ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду виходить з такого. 
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ), «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначались Законом № 3723-ХІІ, а з 01.05.2016 - Законом 889-VIII.
Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Водночас, за приписами частини дев`ятої статті 37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби. Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону №3723-XII).
Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону №3723-XII).
Колегія суддів встановила, що відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 та листа Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області №1309/01-10 позивач працював на різних посадах, які відносяться до державної служби (понад 20 років), у тому числі станом на 01 травня 2016 року стаж державної служби складав понад 10 років.
Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі статтею 37 Закону №3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної по Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону №3723-XII.
Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції, що висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у зразковій справі №822/524/18.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанова Верховного Суду.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 21 жовтня 2025 року №231050002391 про відмову у переході з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» є протиправним та підлягає скасуванню. 
Враховуючи встановлені вище обставини справи та правове регулювання спірних правовідносин колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а протилежні доводи апеляційної скарги є помилковими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Суд апеляційної інстанції відзначає, що рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року не оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення передбачені статтею 315 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат, з урахуванням приписів статті 139 КАС України, відсутні.
Керуючись статтями 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року - залишити без змін.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач С.В. Златін

Суддя С.В. Воловик

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст судового рішення виготовлено 15 червня 2026 року.