Справа №463/1897/26
Провадження №3/463/602/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року м. Львів
Суддя Личаківського районного суду м. Львова – Стрепко Н.Л., розглянувши об`єднані судом в одне провадження адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 13 лютого 2026 року о 23 год. 10 хв. у м. Винники на вул. Івана Франка, 12А, керуючи автомобілем «Chevrolet Lacetti», р.н. НОМЕР_2 , належним ОСОБА_2 , під час руху не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду - металевий відбійник, внаслідок наїзду автомобіль та перешкода отримали технічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди, будучи причетним до ДТП місце пригоди залишив не повідомивши орган поліції, чим порушив пункти 2.10.а, 12.1., Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. 
При цьому ОСОБА_1 13 лютого 2026 року о 23 год. 10 хв. у м. Винники на вул. Івана Франка, 12А, керував автомобілем «Chevrolet Lacetti», р.н. НОМЕР_2 , належним ОСОБА_2 , повторно протягом року не маючи права керування даним транспортним засобом, оскільки був позбавлений права керування таким, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Матеріали справи надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 2 березня 2026 року та неодноразово були призначені до розгляду в судовому засіданні. 
Так, в судові засідання 11 березня 2026 року, 25 березня 2026 року, 15 квітня 2026 року та 29 квітня 2026 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема шляхом скерування судових повісток на номер мобільного телефону, вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення, що підтверджується довідками про доставку йому таких повідомленням в месенджер «Viber», а також шляхом скерування судових повісток про виклик в дані судові засідання засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням за місцем проживання правопорушника, вказаним в протоколі про адміністративне правопорушення, що співпадає з його зареєстрованим місцем проживання, дані поштові відправлення повернулись до суду без вручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, що є належним повідомленням особи про місце і час розгляду справи, оскільки відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Подібні за змістом правові позиції викладені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-6.
При цьому з протоколів про адміністративні правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений працівниками поліції, що розгляд адміністративної справи за таким відбудеться у Личаківському районному суду м. Львова, інформація щодо дати, часу та місця розгляду справи була наявна у вільному доступі на офіційному веб-порталі суду.
Відповідно до ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Окрім того Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Також суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України» наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Однак, ОСОБА_1 до суду не прибув, своїм правом взяти участь у судовому розгляді не скористався.
Оскільки ОСОБА_1 знав, що стосовно нього складено протоколи про адміністративні правопорушення, був повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, однак у жодне судове засідання не з`явився, до участі у справі захисника не залучив, пояснень по суті вчинених правопорушень до суду не скерував, вину та факт вчинення правопорушень не заперечив, а тому, з урахуванням того, що розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4, ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП може проводитися у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість розгляду такої у відсутності останнього.
Оглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.
Статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Зокрема, відповідно до пункту 12.1. Правил дорожнього руху Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Окрім того статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Так підпунктом а) та д) п. 2.10 Правил дорожнього руху України визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, а також повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.
При цьому відповідно до п. 2.1.а Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті. 
Зокрема одним з таких порушень, передбаченим ч. 4 вказаної статті кодексу є керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Так відповідно до довідки інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП Попович Х. від 18 лютого 2026 року згідно з інформаційним порталом Національної поліції України, підсистеми «Пошук посвідчення водія», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав 28 вересня 2024 року посвідчення водія серії НОМЕР_3 , статус якого «вилучений».
Окрім того відповідно до довідок інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП Попович Х. від 18 лютого 2026 року згідно з інформаційним порталом Національної поліції України станом на 18 лютого 2026 року відсутні відомості щодо зареєстрованих за ОСОБА_1 транспортних засобів, при цьому ОСОБА_1 притягався 4 листопада 2025 року УПП у Львівській області ДПП до адміністративної відповідальності за скоєння 4 листопада 2025 року правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, з накладенням на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.
Водночас, з рапорту інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції Поцілуйко І. від 14 лютого 2026 року вбачається, що 14 лютого 2026 року під час чергування у складі екіпажу Омега 301 о 10 год. 39 хв. за адресою м. Винники, вул. Івана Франка, 12А, було отримано завдання про розшукове ДТП без травмованих. За вказаною адресою заявниця ОСОБА_3 повідомила, що помітила як за вказаною адресою відбулось ДТП, а саме невідомий транспортний засіб пошкодив дорожнє огородження, на місці події присутній державний номерний знак « НОМЕР_2 », зі слів заявниці дана подія ймовірно відбулася вночі.
При цьому в своїх письмових поясненнях від 14 лютого 2026 року свідок ОСОБА_3 вказала, що зранку вийшовши на вулицю виявила, що пошкоджено турнікет на АДРЕСА_2 , біля будинку її дочки, поруч в рові лежав номерний знак « НОМЕР_2 ».
Як вбачається зі складеної працівниками поліції за участі свідка ОСОБА_3 схеми ДТП така відбулась 13-14 лютого 2026 року у м. Винники на вул. І. Франка, 12А, та внаслідок такої пошкоджено дорожнє огородження поруч з вказаним будинком, учасником ДТП є транспортний засіб «Chevrolet Lacetti», р.н. НОМЕР_2 , належний ОСОБА_2 , який на місці події був відсутній та відомості про отримання таким пошкоджень відсутні.
При цьому як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 від 18 лютого 2026 року, останній 13 лютого 2026 року о 23:10 год. у м. Винники по вул. Івана Франка, 12А, керував автомобілем «Chevrolet Lacetti», р.н. НОМЕР_2 , та під час руху не впоравшись з керуванням здійснив наїзд на перешкоду металевий парапет, після чого з місця події поїхав. В скоєнні ДТП провину визнає.
Окрім того, в графі пояснень всіх складених щодо нього протоколів ОСОБА_1 також зазначив, що вину визнає.
Відтак вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП, стверджується протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №594943, №594904, №594925 від 18 лютого 2026 року, рапортом інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції Поцілуйко І. від 14 лютого 2026 року, довідками інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП Попович Х. від 18 лютого 2026 року, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 13-14 лютого 2026 року, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 14 лютого 2026 року, письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 18 лютого 2026 року.
Відтак вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 та ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Відповідно до ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно положень ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Так санкцією ч. 5 ст. 125 КУпАП, яке є більш серйозним правопорушенням з числа вчинених, передбачено покарання у вигляді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. 
При цьому у вказаному пункті постанови Пленуму також вказано, що призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.
Водночас, з висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зробленого в постанові від 4 вересня 2023 року у справі №702/301/20, вбачається, що навіть за відсутності в особи посвідчення водія її може бути позбавлено права керувати транспортними засобами. 
А ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відтак, хоч з адміністративних матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 на даний час не має посвідчення водія на право керування транспортними засобами, однак враховуючи вказане вище, особу правопорушника, визнання ним вини, тяжкість скоєного, суд вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на мінімальний строк, визначений такою. 
Водночас суд не може застосувати до правопорушника додаткове стягнення у вигляді конфіскації транспортного засобу, оскільки таке відповідно до ч. 1 ст. 29 КУпАП можливо застосувати лише щодо транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, а, як вже зазначалось судом вище, за ОСОБА_1 транспортні засоби на території України не зареєстровані, згідно з протоколами транспортний засіб (автомобіль) «Chevrolet Lacetti», р.н. НОМЕР_2 , яким керував останній, належить не йому, а ОСОБА_2 .
Окрім того, відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення судовий збір у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 655,60 грн.
Керуючись ст.ст. 8, 33, 36, 40-1, 122-4, 124, 126, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень; адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років, без вилучення транспортного засобу.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення остаточно накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років, без вилучення транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому даної постанови, а в разі її оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова надсилається для примусового виконання, а штраф стягується у подвійному розмірі, тобто становитиме 6 800 (шість тисяч вісімсот) гривень.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: Стрепко Н.Л.