Справа № 683/3415/25
2/683/186/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючого - судді Цішковського В.А.
з участю секретаря Васічевої О.В. 
розглянувши у підготовчому засіданні в місті Старокостянтинові в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 683/3415/25, номер провадження 2/683/186/2026 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,
в с т а н о в и в:
07 листопада 2025 року ОСОБА_1 , представник якого – адвокат Кравчук В.М., звернувся в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 2,4838 га, кадастровий номер 6824283200:05:013:0021, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хмельницької області, Хмельницького району, Старокостянтинівської територіальної громади. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, до складу якої увійшла земельна ділянка кадастровий номер 6824283200:05:013:0021, площею 2,4838 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Старокостянтинівської територіальної громади Хмельницького району Хмельницької область.
Позивач у встановленому законом прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 за заповітом. Однак, позивачу було відмовлено нотаріусом у оформлені спадкових прав на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку із тим, що останній успадкував вищевказану земельну ділянку, згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого ОСОБА_4 , державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області 22.05.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-744, та мав згідно ч.4 ст.81 ЗК України, протягом року з моменту отримання права на неї відчужити цю земельну ділянку, однак ОСОБА_3 маючи посвідку на постійне проживання, за своє життя цього не зробив, тому неможливо дотриматись вимог ст. 49 ЗУ «Про нотаріат». Тому ОСОБА_1 змушений звернутися до суду для захисту своїх спадкових прав.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26.03.2026 року у справі замінено неналежного відповідача – Старокостянтинівську міську раду Хмельницької області, на належного відповідача – ОСОБА_2 .
В підготовче засідання представник ОСОБА_1 – адвокат Кравчук В.М. подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутність позивача, позов підтримав та просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 також подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення.
Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі й таке визнання не суперечить закону та не порушує права та свободи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню у підготовчому засіданні на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Демківці Хмельницького району Хмельницької області помер ОСОБА_3 .
За життя ОСОБА_3 склав заповіт на користь ОСОБА_1 , а саме на земельну ділянку, площею 2,4838 га, кадастровий номер 6824283200:05:013:0021, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хмельницької області, Хмельницького району, Старокостянтинівської територіальної громади (до адміністративно-територіальної реформи – Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району), посвідчений Заворотною Т.В., державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори 26.01.2021 року, зареєстровано в реєстрі за № 1-110.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина за заповітом, до складу якої увійшло право власності на земельну ділянку площею 2,4838 га, кадастровий номер 6824283200:05:013:0021, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хмельницької області, Хмельницького району, Старокостянтинівської територіальної громади, яка належала покійному на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого ОСОБА_4 , державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області 22.05.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-744.
ОСОБА_1 будучи спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , звернувся до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав за заповітом на вищезазначену земельну ділянку, однак згідно відповіді на звернення №1476/02-14 від 09.10.2025 року йому було відмовлено в оформлені спадкових прав, у зв`язку із тим, що згідно посвідки на постійне проживання, посвідка № НОМЕР_1 , громадянство УЗБ, видана 02.12.2015 року, орган, що видав 6801, підстава видачі 03/03, померлий був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно ч.5 ст.22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватися у власність іноземцям, особам без громадянства. Іноземці та особи без громадянства можуть отримати землі сільськогосподарського призначення лише у спадок. Якщо такі землі прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, то протягом року з моменту отримання права на них зазначені особи мають їх відчужити (ч.4 ст.81, ст.145 Земельного кодексу). 
ОСОБА_3 успадкував вищевказану земельну ділянку, площею 2,4838 га, кадастровий номер 6824283200:05:013:0021, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хмельницької області, Хмельницького району, Старокостянтинівської територіальної громади, згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого ОСОБА_4 , державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області 22.05.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-744, та мав згідно ч.4 ст.81 ЗК України, протягом року з моменту отримання права на неї відчужити цю земельну ділянку, однак ОСОБА_3 маючи посвідку на постійне проживання, за своє життя цього не зробив, тому неможливо дотриматись вимог ст. 49 ЗУ «Про нотаріат».
Зазначені обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються копіями: свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 від 02.02.2024 року; заповітом від 26.01.2021 року; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.05.2018 року зареєстрованого в реєстрі за №1-744; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №124760488 від 22.05.2018 року; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0002236602024 від 12.09.2024 року; матеріалами спадкової справи № 358/2024 від 30.07.2024 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно ч.1 ст.145 Земельного кодексу України визначено, що якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права.
У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду (ч.2 ст.145 ЗК України).
Судом встановлено, що на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , земельна ділянка кадастровий номер 6824283200:05:013:0021, площею 2,4838 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Старокостянтинівської територіальної громади Хмельницького району Хмельницької області, не була відчужена спадкодавцем після отримання її у спадок в порядку ч.1 ст.145 ЗК України, та в подальшому не була конфіскована за рішенням суду в порядку, визначеному ч.2 ст.145 ЗК України. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої входить вказана земельна ділянка.
Позивач є громадянином України та спадкоємцем за законом, що підтверджується матеріалами спадкової справи. У встановлений законом строк позивач прийняв спадщину, однак оформити право власності на земельну ділянку в нотаріальному порядку не зміг, у зв`язку з чим звернувся до суду.
Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).
Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Суду при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна.
Частино четвертою ст. 81 Земельного кодексу України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які набули право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення у порядку спадкування, зобов`язані відчужити такі земельні ділянки протягом одного року.
Разом з тим, наведене обмеження має персональний характер і стосується виключно іноземців та осіб без громадянства. Позивач, є громадянином України, а отже не є суб`єктом обмежень, встановлених ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України.
Сам по собі факт не відчуження земельної ділянки спадкодавцем протягом одного року не припиняє права власності автоматично, а вимагає застосування передбаченої законом процедури.
Судом встановлено, що на момент відкриття спадщини право спадкоємця на спірну земельну ділянку не було припинено у встановленому законом порядку.
Обов`язок іноземця щодо відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення є особистим обов`язком власника, не є майновим зобов`язанням та не входить до складу спадщини, у зв`язку з чим припиняється зі смертю спадкодавця.
Отже, обов`язок відчуження земельної ділянки, встановлений для іноземця, не переходить до спадкоємця – громадянина України, оскільки такий спадкоємець не є суб`єктом відповідного законодавчого обмеження.
Враховуючи, на те що спадкоємцем за заповітом до майна померлого ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, однак не може її оформити у зв`язку із відмовою нотаріуса, а також, те що право власності на земельну ділянку на момент смерті спадкодавця існувало і не було припинено, тому суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування за заповітом належить визнати право власності на вказану земельну ділянку.
Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права власності є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує, тому позов необхідно задовольнити.
За таких обставин, враховуючи, що наявні достатні правові підстави для визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки за позивачем та враховуючи, що іншого шляху для захисту спадкових прав позивач не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачів на його користь судових витрат, суд керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства закріпленого ст. 13 ЦПК України не вирішує питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 2,4838 га, кадастровий номер 6824283200:05:013:0021, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хмельницької області, Хмельницького району, Старокостянтинівської територіальної громади. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 01 червня 2026 року.

Суддя: