Справа № 523/10451/26
Провадження №2-о/523/362/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" червня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд міста Одеси у складі: 
головуючого судді - Аліна С.С.,
за участю секретаря судового засідання – Томілко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Пересипського відділу державної реєстрації актів цивільного у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту, смерті на тимчасово окупованій території України,-

ВСТАНОВИВ:

До Пересипського районного суду м. Одеси надійшла заява  ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Пересипського відділу державної реєстрації актів цивільного у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту, смерті на тимчасово окупованій території України, громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у смт.Чаплинка Каховського району Херсонської області Україна. 
Обґрунтовує свої вимоги тим, що заявник ОСОБА_1 , є сином померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Чаплинка Каховського району Херсонської області, що на момент смерті перебував під тимчасовою окупацією.
Встановлення факту смерті необхідне для реєстрації смерті ОСОБА_2  на території України та отримання свідоцтва про смерть.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 20.05.2026 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 22.05.2026 року.
У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився в прохальній частині заяви просив проводити розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги просив задовольнити. 
У судове засідання представник заінтересованої особи – Пересипського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини не явки суду не повідомив. 
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що заява є обґрунтованою, є доказаною, тому підлягає задоволенню з таких підстав. 
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження шлюб серії НОМЕР_1 , заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 батьками зазначені: батько – ОСОБА_3 , мати – ОСОБА_4 , актовий запис №10 (а.с.12).
Відповідно до лікарського свідоцтва №102 від 28.10.2022 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт.Чаплинка, Каховський район, Херсонська обл. (а.с.4-5).
Згідно з довідкою про смерть №С-02189 від 04.11.2022 року  ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт.Чаплинка, Каховський район, Херсонська обл. що є тимчасово окупованою територію України, причина смерті – ракова інтоксикація, рак корня язику С02.8, (арк.с.3).
Факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданого Сімферопольським районним відділом РАЦС№2 департаменту РАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим про що зроблений актовий запис 170229910003001608001 (а.с.14).
Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Відповідно до положень ч.2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. 
Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 цього Кодексу. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р населений пункт де помер громадянин України входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. 
За змістом наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання деякими відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.
Згідно з ч. 2 ст. 219 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. 
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Як роз`яснено у п. п. 13, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання 
Разом з тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.
Проведення державної реєстрації смерті родича заявника не вбачається за можливе навіть в будь-якому органі РАЦС на території підконтрольній українській владі, оскільки відсутній належний документ, який, відповідно до законодавства, підтверджує факт смерті.
Таким чином, встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для реєстрації смерті в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України. Наявні у заявника документи не створюють правових наслідків та не дозволяють безпосередньо вчинити державну реєстрацію смерті органом РАЦС.
При таких обставинах, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Пересипського відділу державної реєстрації актів цивільного у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту, смерті на тимчасово окупованій території України підлягає задоволенню.
Згідно ч. 4 ст. 317, та п.8 ч. 1 ст. 430 та ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 265, 315,317, 430 ЦПК України, суд,- 

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Пересипського відділу державної реєстрації актів цивільного у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту, смерті на тимчасово окупованій території України- задовольнити.
Встановити факт смерті  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт.Чаплинка, Каховського району, Херсонської області, України. 
Дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт.Чаплинка, Каховського району, Херсонської області, України.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня оголошення рішення.
Копію рішення направити сторонам по справі.
Повний текст рішення складено та підписано 08.06.2026 року.

Суддя:  Аліна С.С.