ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

15 травня 2026 року	Справа №160/6843/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, викладене у відповіді на рапорт №346-2026 від 18.02.2026, про відмову у наданні дозволу на виїзд за кордон під час відпустки по народженню дитини;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути рапорт позивача та прийняти рішення про надання дозволу на виїзд за кордон до його сім`ї під час відпустки по народженню дитини з урахуванням правової оцінки, наданої судом
В обґрунтування заявлених вимог у заявах по суті позивач зазначив, що при зверненні до відповідача із рапортом про надання відпустки та дозволу на виїзд за кордон отримав протиправну відмову. Позивач наполягає, що має право отримати дозвіл на виїзд, оскільки мета виїзду є винятковою, а саме: здійснення догляду за дитиною на час пологів дружини.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість. Зазначає, що вагітність та пологи жінки, яка перебуває поза межами України, та не має медичних показань для лікування за кордоном, у період дії правового режиму воєнного стану не надають права на перетинання державного кордону її чоловікові, якщо він є військовозобов`язаним та не є винятковою причиною для перетину кордону в умовах дії правового режиму воєннного стану. Зауважує, що перебування членів родини позивача за кордоном є їх свідовим вибором, і жодним чином не свідчить про порушення права позивача на шлюб та сім`ю з боку відповідача.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що відповідно до наказу відповідача від 03.09.2019 № 100 о/с позивач проходить службу на посаді поліцейського взводу № 2 роти охорони об`єктів та публічної безпеки № 2 Дніпровського районного відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області з 03 вересня 2019 року.
29 січня 2026 року позивачем подано рапорт відповідачеві про надання дозволу на виїзд за кордон під час відпустки по народженню дитини.
Листом відповідача від 18.02.2026 № 346-2026 (9711) у наданні дозволу для виїзду за кордон позивачеві відмовлено.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.
При вирішені спору суд виходить із того, що згідно із частиною першою статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Зазначеному кореспондує стаття 1 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року № 3857-XII (далі Закон №3857).
Ця стаття також передбачає, що на громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов`язки.
Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.
Згідно з положеннями статті 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12 грудня 2015 року № 389-VIII воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (стаття 2 Закону України Про правовий режим воєнного стану).
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, зокрема, встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ. В подальшому воєнний стан був продовжений Указами Президента України, та діє дотепер.
Пунктом 3 Указу № 64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 Про загальну мобілізацію постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Загальний порядок перетину державного кордону України визначений постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України (далі Правила № 57).
Згідно з п. 2 Правил № 57 у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни, крім паспортних документів, повинні мати також підтверджуючі документи.
Відповідно до п.п. 2-6 Правил № 57, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Згідно з п. 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1455 (далі Порядок № 1455 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.
Відповідно до ст. 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України Про Національну поліцію № 580-VIII від 02.07.2015 (далі Закон № 580-VIII).
Згідно з ч.1 ст. 12 Закону № 580-VIII, поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань.
Частиною першою статті 59 Закону № 580-VIII встановлено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконанням покладених на поліцію повноважень.
Згідно з ст. 60 Закону № 580-VIII відносини, які виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Статтею 17 Закону України Про оборону України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Приписами ч. 2 ст.12 Закону України Про Національну безпеку України встановлено, що до складу сектору безпеки і оборони, крім інших органів державної влади, входить Національна поліція України.
Відповідно до положень статті 24 Закону № 580-VIII у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
Під час дії воєнного стану поліція особливого призначення в ході відсічі збройної агресії проти України за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, може брати участь в обороні України відповідно до Закону України Про оборону України шляхом безпосереднього ведення бойових дій.
За зверненням територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України або розвідувальних органів України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, беруть участь у здійсненні заходів щодо оповіщення військовозобов`язаних та резервістів спільно з представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також здійснюють адміністративне затримання та доставлення до цих центрів та органів призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Водночас, організаційно-правові основи та порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності, організацію управління та особливості діяльності поліції в умовах його введення визначено Інструкцією про порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2015 № 156901, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.01.2016 за № 12/28142.
Як вже зазначалось вище, наказом Національної поліції України від 09.08.2022 № 568 Про деякі питання посиленого варіанту службової діяльності на період дії на території України воєнного стану поліцейським заборонено виїзд за кордон (крім виняткових причин).
Доводи позивача ґрунтуються на тому, що він надав всі необхідні документи для отримання дозволу для виїзду за кордон, оскільки причина виїзду є винятковою, адже має мету здійснення догляду за дитиною на час пологів дружини. 
Позивач зазначає, що виняткові причини дозволу виїзду за кордон не визначені Наказом та жодним чинним законодавством України.
Зі змісту документів, наданих позивачем, випливає, що його дочка, дружина та її мати перебувають за кордоном. У разі госпіталізації дружини на час пологів 4-річна дитина залишиться без належного нагляду, оскільки її мати є особою похилого віку та має проблеми з опорно-руховим апаратом. Зазначає та надає докази, що дочка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має загальний розлад розвитку та спостерігається у дитячого невролога.
Однак, надані документи та викладені обставини щодо необхідності виїзду за кордон не можна віднести до виняткових причин, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вагітність дружини має певні медичні показання для її спостереження, лікування та пологів за кордоном, а її мати має проблеми з опорно-руховим апаратом.
За ненаданням таких доказів, у суду відсутні підстави стверджувати, що у означений спосіб порушуються права доньки позивача.
За своїм змістом, винятковий такий, що становить виключення із загальних правил, особливий, надзвичайний. Позивачем не наведено достатніх доводів та не надано жодних документів, які б підтверджували, що наведені ним обставини є особливими, надзвичайними, такими, що становлять виняток із загальних правил.
Обмеження певних категорій громадян у праві виїзду за кордон під час дії воєнного стану певною мірою є втручанням у приватне життя особи в розумінні Європейської конвенції з прав людини. Однак таке втручання в цьому разі прямо передбачено законом і переслідує легітимну мету.
Усі інші доводи учасників справи не стосуються предмета доказування.
З огляду на вищевикладене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи. 
Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна