ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 362/976/25
провадження № 2/753/1616/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М.,
за участю:
секретаря судового засідання Шепко А.А.,
позивача ОСОБА_1 , 
представника позивача - адвоката Лютого О.В., 
відповідачки ОСОБА_2 , 
представника відповідачки - адвоката Костюк Л.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 
Орган опіки та піклування Гребінківська селищна рада Білоцерківського району Київської області, 
про позбавлення батьківських прав, 
У С Т А Н О В И В:
22.10.2025 до Дарницького районного суду м. Києва на підставі ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 14.07.2025 надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. 
Ухвалою від 05.11.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Залучив до участі у справі як орган опіки і піклування для подання висновку на виконання своїх повноважень Гребінківську селищну раду Білоцерківського району Київської області. Зобов`язав подати письмовий висновок щодо розв`язання спору.
На обґрунтування позову Позивач зазначив таке. ОСОБА_1 (Позивач), перебував у шлюбі з ОСОБА_2 (Відповідач). У шлюбі з Відповідачем народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2022 по справі № 362/4093/21 був розірваний шлюб, укладений між Позивачем та Відповідачем. Малолітні діти після розірвання шлюбу залишились жити з ним (батьком) і постійно проживають на дату подання цієї позовної заяви.
Відповідачка не виконує належним чином свої батьківські обов`язки - не займається належним чином вихованням дітей, постійно та свідомо ігнорує потреби дітей, не приділяє достатньо уваги для спілкування у необхідному обсязі тощо. Відповідач не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їхній подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей. Відповідачка не надає будь-яку посильну матеріальну допомогу, не забезпечує дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі. 
Таким чином, створились умови, які шкодять інтересам дітей. Відповідачка не виконує своїх батьківських обов`язків, умисно ухиляється від належного виховання дітей. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей матір`ю, нехтування нею своїми обов`язками. Повідомляє, що він має всі належні умови для утримання дітей та подальшого їх проживання разом з ним. Готовий та прагне займатись вихованням дітей. Працевлаштований та отримує дохід. Займається забезпеченням навчання дітей, забезпечує дітям належний гідний рівень побуту.
Зазначені обставини у відповідності до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення Відповідачки батьківських прав. Згідно зі статтею 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки, ОСОБА_3 , та малолітнього сина, ОСОБА_4 .
У відзиві на позовну заяву представник відповідачки адвокат Костюк Л.Т. позов не визнала і зазначила наступне,. Відповідачка постійно спілкувалася зі своїми дітьми, але позивач категорично не давав згоди на спілкування та чинив опір. Відповідачка передавала подарунки дітям, направляла посилки, в які вкладала кошти. Доньці на день народження подарувала телефон, щоб мати змогу спілкуватися. На всі свята відповідачка відправляла подарунки, перед школою відправляла посилки або гроші переказувала на картку позивачу. Позивач шукав кожного разу причини, щоб не дати можливості зустрітися з дітьми відповідачці. Відповідачка зверталася з заявою до Служби у справах дітей та сім`ї Гребінківської селищної ради щодо встановлення графіку спілкування з дітьми. Жодного належного доказу на підтвердження ухилення від виконання своїх обов`язків матір`ю щодо виховання дітей позивач не надав. З огляду на викладене, відповідачка заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими, невмотивованими та безпідставними, а тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити.
До суду надійшов висновок Органу опіки та піклування Гребінківської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 21.02.2025 року № 28/5 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки щодо її дітей. Комісія зазначила, що мати самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Комісія дійшла висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав.
В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідачки та відповідачка проти позову заперечували, просили відмовити в задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд не погоджується з висновком органу опіки і піклування, і вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких мотивів.
Згідно із статтею 27 Конвенції про права дитини, держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 
Відповідно до частин першої - п`ятої статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Суд установив наступні фактичні обставини.
ОСОБА_1 перебував у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_5 . У шлюбі з Відповідачем народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2022 у справі № 362/4093/21 був розірваний шлюб, укладений між Позивачем та Відповідачем. Малолітні діти після розірвання шлюбу залишились жити з батьком і постійно проживають на дату подання позовної заяви. Місце проживання дітей визначено разом з батьком рішенням виконавчого комітету Гребінківської селищної ради від 30.05.2024 № 92/7.
Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено підстави позбавлення батьківських прав. Пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Позивач як підставу позову зазначає те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей. Водночас судом встановлено, що Відповідачка проживає окремо. Спілкування матері з дітьми могло би бути з більшим залученням матері відповідно до інтересів дітей, однак доказів того, що мати ухиляється від виховання, суду не надано. Матеріали електронного листування сторін у месенджері Viber підтверджують факт придбання відповідачкою подарунків для дітей, а також її неодноразові спроби налагодити зустрічі з дітьми. Листування свідчить про наявність перешкод у спілкуванні з дітьми зі сторони позивача, який висував умови щодо зустрічей лише в його присутності.
Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є обов`язком обох батьків, що випливає зі змісту положення статті 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. 
Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. В п. 16 цієї ж постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню- нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. 
З наданих позивачем письмових доказів - довідок та характеристик зі школи, довідки з місця роботи та місця реєстрації позивача Судом встановлено, що мати з 2021 року проживала окремо від дітей, спочатку у Києві, потім - після початку повномасштабного вторгнення - за кордоном, наразі у неї інший шлюб, від якого вона має малолітню дитину. Спільні з позивачем діти проживають та зареєстровані разом з батьком, відвідують школу за місцем проживання батька, що підтверджує той факт, що батько бере більшу участь у виконанні обов`язків з виховання та утримання спільних з відповідачкою дітей. Однак Судом з листування між сторонами у месенджері Viber та пояснень сторін у засіданні також встановлено, що відповідачка надавала дітям подарунки, направляла посилки, купувала речі упродовж періоду окремого проживання від дітей. Тому доводи позивача щодо свідомого ухилення відповідачки від виконання свого обов`язку з утримання та виховання дітей спростовані наданими відповідачкою доказами. Окрім того, доказів звернення позивача з позовом до відповідачки для стягнення з неї в примусовому порядку аліментів на дітей матеріали справи не містять, що також спростовує доводи позову про свідоме ухилення матері від виконання нею обов`язку з утримання дітей.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Гребінківської селищної ради від 21.02.2025 року № 28/5 про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Зазначений висновок є недостатньо обґрунтованим, оскільки він прийнятий без належного дослідження факту створення позивачем перешкод у спілкуванні матері з дітьми та без врахування доказів матеріальної підтримки з боку відповідачки, яка не є визначальною для їх утримання порівняно з утриманням, що надає їм батько, але невеликий розмір витрат, які матір здійснює на дітей, не свідчить про свідоме ухилення матері від утримання дітей.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Невиконання батьківських обов`язків внаслідок утворення перешкод з боку іншого з батьків, з яким проживає дитина, не є підставою для позбавлення батьківських прав.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що розділення сім`ї є дуже серйозним втручанням (A.K. and L. V. Cinatia, № 37956/11, § 62, 18 січня 2013 року). Позбавлення особи батьківських прав є особливо масштабним заходом, що позбавляє батька або матір сімейного життя з дитиною і є несумісним з метою їх возз`єднання. 
Такі заходи слід застосовувати лише за виняткових обставин, і вони можуть бути виправдані лише в разі наявності нагальної потреби, що стосується найкращих інтересів дитини (Strand Lobben and Others v. Norway (ВП), № 37283, § 209, 10 вересня 2019 року; M.D. and Others v. Malta, № 64791/10, § 76, 17 липня 2012 року; та N.P. v. the Republic of Moldova, № 58455/13, § 65, 06 жовтня 2015 року). 
У справі «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року, п.п. 47-49) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.
Необхідність позбавлення відповідачки батьківських прав як застосування крайнього заходу впливу за обставин саме цієї справи позивачем не доведена. Не спростовано того факту, що відповідачка, хоча і проживає окремо від своїх дітей, проте опікується та створює умови по мірі своїх власних сил. Докладає зусиль на створення умов для спілкування та зустрічей з дітьми, проте через перебування за кордоном позбавлена можливості забезпечувати щоденний догляд за дітьми. До виїзду її за межі України виконання відповідачкою обов`язку з виховання дітей обмежувалося саме батьком дітей, який наполягав на проведенні зустрічей матері з дітьми лише у його присутності. Наведене у сукупності свідчить про недоведеність позивачем факту свідомого ухилення відповідачкою від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дітей, та, як наслідок, безпідставність позовних вимог.
Оцінивши надані докази, кожен окремо, та у їх сукупності, керуючись найкращими інтересами дітей на право мати виховання і утримання від обох батьків, суд вважає, що позивач не довів, що ухвалення рішення про позбавлення матері батьківських прав щодо малолітніх дітей відповідатиме найкращим інтересам дітей, тому відмовляє у задоволенні позовних вимог.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України.
Керуючись нормами статей 2, 5, 12, 141, 209, 247, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування: Гребінківська селищна рада Білоцерківського району Київської області, про позбавлення батьківських прав.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса останнього відомого місця проживання: АДРЕСА_2 .
Орган опіки та піклування: Гребінківська селищна рада Білоцерківського району Київської області, ЄДРПОУ 04359152, адреса: 08662, Київська область, Білоцерківський район, селище Гребінки, проспект Науки, 2.
В судовому засіданні 03.06.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення.
Повне судове рішення ухвалено та складено 15.06.2026.

Суддя В.М. Маркєлова