ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №500/3040/26
08 червня 2026 року	м. Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови від 06.05.2026 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Батрин Мирослави Петрівни у ВП №80592043 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн під час виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.11.2025 у справі №500/6395/25.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.05.2026 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області отримало оскаржувану постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн, яку вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню. 
Так рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.11.2025 у справі №500/6395/25, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2026, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 та її виплати з 01.02.2023 з урахуванням оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №11/2/13719 від 16.09.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 з урахуванням оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №11/2/13719 від 16.09.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.
Постановою державного виконавця про відкриття виконавчого листа від 25.03.2026 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виконати вимоги виконавчого листа №500/6395/25, виданого 04.03.2026. 
Листом №1900-0902-5/15519 від 02.04.2026 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило орган ДВС про те, що зазначене у постанові державного виконавця рішення суду виконане в березні 2026 року в добровільному порядку в межах повноважень. В результаті його виконання розмір пенсії склав - 25950,00 грн. Нараховано доплату за період з 01.02.2023 по 31.03.2026 в сумі 133459,06 грн. Загальна нарахована заборгованість станом на 11.05.2026, з урахуванням поточного боргу, становить 138786,80 грн. Додатковою відомістю у квітні 2026 року виплачено частину поточного боргу в сумі 877,00 грн. Станом на 11.05.2026 сума заборгованості становить 137909,80 грн. 
З посиланням на положення постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року №821, якою затверджено Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, вказує, що видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань. 
Ухвалою суду від 18.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови.
Справу визначено розглядати суддею одноособово, з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до статей 268-269 КАС України встановлено відповідачу 7-денний строк, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
Зобов`язано відповідача надати суду докази разом із поданням відзиву, в тому числі всі належним чином засвідченні матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, допущенні бездіяльності, з приводу яких подано позов.
Витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №80592043.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.
Вказує, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження №80592043 з примусового виконання виконавчого листа №500/6395/25 від 04.03.2026, виданого Тернопільським окружним адміністративним про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 з урахуванням оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №11/2/13719 від 16.09.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 02.04.2026 встановлено, що в результаті його виконання розмір пенсії склав - 25950,00 грн. Нараховано доплату за період з 01.02.2023 по 31.03.2026 в сумі 133459,06 грн.
Вважає, що під час винесення спірної постанови від 06.05.2026 про накладення штрафу відповідач діяв у відповідності до приписів Закону України "Про виконавче провадження", оскільки станом на день винесення постанови про накладення штрафу рішення суду не виконане, адже боржником не вжито всіх можливих заходів, спрямованих на виконання рішення суду.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
Тернопільським окружним адміністративним судом 04.03.2026 видано виконавчий лист у справі №500/6395/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 з урахуванням оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №11/2/13719 від 16.09.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.
25.03.2026 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №80592043 з виконання виконавчого листа №500/6395/25, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 04.03.2026. У цій постанові встановлено боржнику строк виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.
Листом №1900-0902-5/15519 від 02.04.2026 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило відповідача, що виконавчий лист, виданий на підставі рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.11.2025, виконано в березні 2026 року. В результаті його виконання розмір пенсії склав - 25950,00 грн. Нараховано доплату за період з 01.02.2023 по 31.03.2026 в сумі 133459,06 грн. Виплата нарахованої згідно рішення суду доплати буде проведена в порядку, передбаченим Постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року №821 "Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень".
06.05.2026 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Батрин Мирославою Петрівною у ВП №80592043 прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду з примусового виконання виконавчого листа №500/6395/25 від 04.03.2026, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом на боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. 
Також 06.05.2026 державним виконавцем направлено боржнику вимогу виконавця про зобов`язання виконати виконавчий лист №500/6395/26, виданий 04.03.2026 Тернопільським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 з урахуванням оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №11/2/13719 від 16.09.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.
Не погоджуючись із постановою державного виконавця про накладення штрафу від 06.05.2026, позивач у межах строку, визначеного статтею 287 КАС України, звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі правові положення.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження".
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закону №1404-VIII).
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (пункт перший частини першої статті 3 Закону №1404-VIII).
Частинами першою, п`ятою, шостою статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Згідно з частиною першою статті 18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Як встановлено пунктами 1, 3 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
Водночас, відповідно до частини третьої наведеної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверта статті 18 Закону №1404-VIII).
Частина четверта статті 19 Закону №1404-VIII зобов`язує сторони невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій частина восьма статті 19 цього ж Закону).
Предметом оскарження у даній справі є постанова державного виконавця про накладення на позивача штрафу, винесена в межах процедури виконання судового рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії.
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений статтею 63 Закону №1404-VIII. Так за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. 
Отже, законодавець передбачив негативні наслідки (зокрема штрафні санкції) за невиконання у встановлений строк відповідного рішення, за умови його невиконання без поважних причин.
Спірна постанова містить посилання на статті 63 та 75 Закону №1404-VIII як на правову підставу накладення штрафу.
Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, передбачена статтею 75 наведеного Закону. За цією нормою у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. 
Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин - об`єктивних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Такі висновки щодо застосування норм права стосовно питання відповідальності боржника у виконавчому провадженні викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.11.2019 у справі №420/70/19 та відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України застосовуються судом при вирішенні даної справи.
Отже, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Судом встановлено, що на виконання рішення суду, виконавчого листа у справі №500/6395/25 боржником було повідомлено державного виконавця про здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , в результаті чого розмір пенсії склав - 25950,00 грн. Нараховано доплату за період з 01.02.2023 по 31.03.2026 в сумі 133459,06 грн. Також зазначено, що виплата нарахованої згідно рішення суду доплати буде проведена в порядку, передбаченим Постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року №821 "Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень". 
В обґрунтування поважності причин невиконання рішення суду в частині виплати грошових коштів в позовній заяві позивач також посилається на відсутність відповідного бюджетного фінансування.
В свою чергу державний виконавець дійшов висновку про наявність підстав для застосування до боржника штрафу з огляду на невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду №500/6395/25 в повному обсязі, а також не повідомлено поважні причини такого невиконання.
Перевіряючи доводи сторін щодо наявності підстав для відповідальності позивача як боржника у виконавчому провадженні №80592043, суд враховує, що його невиконання пов`язується з відсутністю бюджетних коштів.
Статтями 21, 23, 25, 30 Бюджетного кодексу України визначено, що державна установа (організація), яка фінансується за рахунок коштів державного бюджету, відповідає за своїми зобов`язаннями лише при наявності відповідних бюджетних призначень, виділених виключно на ці цілі для погашення певної заборгованості.
Стаття 116 Бюджетного кодексу України визначає порушенням бюджетного законодавства порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме: взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України; здійснення видатків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України.
Отож, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року №821 затверджено Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень (далі - Порядок ).
Пунктами 4-8 Порядку встановлено, що видатки на виплату нарахованих пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за рішеннями суду за минулий час (тобто за період, визначений за рішеннями суду, які набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", на виконання яких визначено зобов`язання органу Пенсійного фонду України здійснити нарахування/перерахунок/виплату сум пенсії, доплат, надбавок тощо до пенсії, довічного грошового утримання суддям у відставці, за час, що передує даті набрання законної сили такими рішеннями суду) та перерахованих пенсій за такими рішеннями суду здійснюються за окремими напрямами, передбаченими в бюджеті Пенсійного фонду України на таку мету, за джерелами виплати відповідних сум, визначених законодавством.
Виплати нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час проводяться щомісяця одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата. На забезпечення таких виплат щомісяця спрямовується частина бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік.
Видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата.
Для забезпечення виплат за рішеннями суду, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку.
Невиплачені протягом поточного бюджетного періоду суми нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час і перерахованих пенсій за рішенням суду виплачуються в наступному бюджетному періоді в межах встановлених бюджетних асигнувань у порядку, передбаченому пунктами 5-7 цього Порядку.
Таким чином, виплати нарахованих на виконання судових рішень пенсій можуть бути здійснені відповідачем виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством у встановлений Порядком спосіб та черговість. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат відповідач не має.
Суд зауважує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано і таке невиконання сталося без поважних на те причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.
Відповідачем частково виконано рішення суду, а саме, проведено перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 , в результаті чого розмір пенсії склав - 25950,00 грн. Нараховано доплату за період з 01.02.2023 по 31.03.2026 в сумі 133459,06 грн. Проте, виплата донарахованих сум не відбулася через відсутність виділених асигнувань для забезпечення виконання рішень суду, про що було повідомлено державного виконавця у встановлений строк.
Відтак, виконання судового рішення позивачем мало місце, а часткове невиконання судового рішення, на переконання суду, відбулось з незалежних від позивача причин, які є поважними у розумінні статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", що виключає можливість накладення штрафу на боржника.
За такого правового регулювання та обставин справи, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу, оскільки виконання рішення суду не може ставитись у залежність лише від волі та/або бажання боржника щодо такого виконання, а й повинно бути оцінено виконавчою службою на предмет наявності об`єктивних можливостей та відповідного законодавчого регулювання такого виконання.
Вказана правова позиція відповідає висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 13.11.2025 по справі №260/9788/23.
Також Верховний Суд України у своїх постановах (справи №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а) неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає до задоволення повністю.
Оскільки позов підлягає до задоволення, то за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути сплачений позивачем відповідно до платіжної інструкції №1216 від 12.05.2026 судовий збір у розмірі 3328,00 грн 
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у ВП №80592043 від 06.05.2026 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судовий збір у розмірі 3328,00 грн (три тисячі триста двадцять вісім грн 00 коп.) 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено і підписано 08 червня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001, код ЄДРПОУ: 14035769); 
відповідач:
- Івано-Франківське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (місцезнаходження: вул. Грюнвальдська, 11, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківський р-н, Івано-Франківська обл., 76018, код ЄДРПОУ6 43316386). 
Головуючий суддя Мартиць О.І.