ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 680/916/15-ц
Провадження № 22-ц/820/1561/26
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
секретар судового засідання Дубова М.В.
з участю прокурора
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 680/916/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новоушицького районного суду Хмельницької області від 11 травня 2026 року у складі судді Олійник А.О. у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавеця Дунаєвецького відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кісілюка Володимира Юрійовича про визнання протиправної відмови у задоволенні клопотання про закінчення виконавчого провадження № 75736952 та про зобов`язання закінчити виконавче провадження.
Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в :
У квітні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, в якій просила визнати протиправною відмову головного державного виконавця Дунаєвецького ВДВС Кісілюка В.Ю. у задоволенні клопотання про закінчення виконавчого провадження № 75736952, оформлену листом за вих. № 21.2-46/14292 від 17 квітня 2026 року та зобов`язати Дунаєвецький ВДВС закінчити виконавче провадження № 75736952.
В обґрунтування скарги вказувала, що згідно з відповіддю головного державного виконавця Дунаєвецького ВДВС Кісілюка В.Ю. за вих. № 21.2-46/14292 від 17 квітня 2026 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні клопотання про закінчення виконавчого провадження № 75736952. Заявниця вважає таку відмову протиправною, оскільки державний виконавець не врахував ряду обставин, які вказують на наявність підстав для закінчення виконавчого провадження.
При цьому представник заявниці посилалася, що прокурор звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Хмельницької обласної державної адміністрації як законного розпорядника та власника земельної ділянки з кадастровим номером 6823386500:07:001:0584 та Новоушицької районної державної адміністрації як орендодавця цієї земельної ділянки, на якій ОСОБА_1 здійснено самочинне будівництво.
Однак, 27 травня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423-IX, згідно з яким землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. За таких обставин, з 27 травня 2021 року Кам`янець-Подільська районна державна адміністрація, втратила статус стягувача й право на виконання виконавчого листа виданого у даній справі № 680/916/15-ц, оскільки право на розпорядження земельною ділянкою перейшло від Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації до Новоушицької селищної ради. Разом з тим, положеннями п. 24 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України не вбачається перехід від органів державної влади до органів місцевого самоврядування будь-яких прав вимог до боржників, у яких наявні зобов`язання відносно земельних ділянок, які перейшли із державної у комунальну власність. Тому процесуальне правонаступництво в межах виконання судового рішення у справі № 680/916/15-ц відсутнє, що виключає правові підстави для заміни стягувача. Вказане свідчить про відсутність матеріальної передумови для виконання рішення з огляду на фактичну відсутність суб`єкта – стягувача.
Ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 11 травня 2026 року відмовлено у задоволенні поданої скарги.
ОСОБА_1 та її представник – адвокат Савченко О.В. не погодилися з ухвалою суду першої інстанції, посилаються, що суд проігнорував доводи скаржника та докази, які підтверджують такі доводи; не здійснив повне та всебічне з`ясування усіх обставин, вказаних у скарзі, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, тому просять скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким задодоволити вимоги поданої скарги. 
Представник апелянта вказує, що судом не прийнято до уваги відсутність матеріальної передумови для виконання рішення з огляду на фактичну відсутність суб`єкта – стягувача, що, в свою чергу, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» надає правові підстави для закінчення виконавчого провадження № 75736952, відкритого на виконання виконавчого листа № 680/916/15-ц, виданого Новоушицьким районним судом Хмельницької області від 27 лютого 2019 року.
Представник апелянтки вказує, що виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, спрямований на відновлення порушеного права тієї особи, яка була ініціатором судового провадження – позивача. Тому виключно позивач , який здійснює захист власного порушеного права (у разі доведення порушення відповідного права), може набувати статусу стягувача за виконавчим документом в рамках виконання судового рішення, яке ухвалено на користь такого позивача. Прокурор звернувся до Новоушицького районного суду Хмельницької області в рамках справи № 680/916/15-ц із позовом в інтересах держави в особі Хмельницької обласної державної адміністрації та Новоушицької районної державної адміністрації. При цьому, у позовній заяві прокурор вказав, що позов подається в інтересах Хмельницької обласної державної адміністрації як законного розпорядника земельної ділянки з кадастровим номером 6823386500:07:001:0584 , та в інтересах Новоушицької районної державної адміністрації як орендодавця земельної ділянки з кадастровим номером 6823386500:07:001:0584, на якій ОСОБА_1 здійснено самочинне будівництво. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09 січня 2024 року, яка знаходиться в матеріалах справи, 11 квітня 2013 року зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6823386500:07:001:0584 за державою в особі Хмельницької обласної державної адміністрації. Орендар ДП «Красилівський агрегатний завод», орендодавець Новоушицька районна державна адміністрація. Таким чином, з аналізу правових відносин, які були предметом дослідження у справі № 680/916/15-ц, вбачається те, що відповідний позов було подано в інтересах Хмельницької обласної державної адміністрації та Новоушицької районної державної адміністрації, які були розпорядниками земельної ділянки з кадастровим номером 6823386500:07:001:0584, яка перебувала у державній власності. 
Оскільки земельна ділянка, стосовно якої виник спір, до внесення змін до Земельного кодексу України Законом № 1423-ІХ перебувала у державній власності та знаходиться за межами населених пунктів у межах Новоушицької територіальної громади, тому на неї поширюється положення п. 24 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, відповідно до якого з 27 травня 2021 року органи виконавчої влади (місцеві державні адміністрації) не мають права здійснювати розпорядження такими земельними ділянками . Тому, Кам`янець-Подільська районна державна адміністрація (до реорганізації– Новоушицька районна державна адміністрація) не може виступати стягувачем у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 680/916/15-ц, виданого Новоушицьким районним судом Хмельницької області 27 лютого 2019 року, оскільки відповідно до норм чинного законодавства не являється розпорядником вказаної земельної ділянки. За таких обставин, з 27 травня 2021 року Кам`янець-Подільська районна державна адміністрація (до реорганізації – Новоушицька районна державна адміністрація) втратила статус стягувача й право на виконання виконавчого листа № 680/916/15-ц, виданого Новоушицьким районним судом Хмельницької області 27 лютого 2019 року, оскільки із вказаного терміну права Кам`янець Подільської районної державної адміністрації не є порушеними з огляду на те, що стягувач втратив право на розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 6823386500:07:001:0584.
Державна інспекція архітектури та містобудування України подало відзив на апеляцій скаргу, в якому вказує, що згідно із розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1635-р від 16.12.2020 «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій» здійснено реорганізацію районних державних адміністрацій районів, ліквідованих згідно з постановою Верховної ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», шляхом приєднання до районних державних адміністрацій, розташованих в адміністративних центрах районів, утворених зазначеною постановою, згідно з додатком 1. Відповідно Додатку 1 Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1635-р від 16.12.2020 «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій» Новоушицьку районну державну адміністрацію реорганізовано шляхом приєднання до Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації. Порядок здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1321 від 16.12.2020 передбачає, що перехід повноважень, прав та обов`язків (публічно-владне правонаступництво) райдержадміністрацій, що припиняються, до райдержадміністрацій новоутворених районів здійснюється у разі існування райдержадміністрацій в адміністративному центрі новоутвореного району та приєднання до неї райдержадміністрацій, що припиняються, ліквідованих районів - з моменту утворення комісії з реорганізації райдержадміністрації, що припиняється. Враховуючи вищенаведене, а також той факт, що станом на час звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 11.07.2016 у справі № 680/916/15-ц не виконано, а Новоушицьку районну державну адміністрацію реорганізовано шляхом приєднання до Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації, тобто вона є правонаступником усіх прав та обов`язків, ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 26.10.2023 заяву старшого державного виконавця Новоушицького відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про заміну сторони виконавчого провадження задоволено, замінено сторону виконавчого провадження № 58760944 по примусовому виконанню виконавчого листа № 680/916/15-ц від 27.02.2019 з Новоушицької районної державної адміністрації на правонаступника Кам`янець-Подільську районну державну адміністрацію. 08.08.2024 на підставі виконавчого листа № 680/916/15-ц від 27.02.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 75736952, згідно якого стягувачем є Кам`янець-Подільська районна військова адміністрація Хмельницької області, а боржником - ОСОБА_1 . Таким чином, помилковим є твердження скаржника про виключний зв`язок між статусом позивача та статусом стягувача, оскільки інститут правонаступництва прямо передбачає можливість заміни стягувача іншою особою, яка не брала участі у справі як позивача. Крім того, ухвала Новоушицького районного суду Хмельницької області про заміну сторони виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого листа від 26.10.2023 набрала законної сили та боржницею не оскаржувалася. Твердження скаржника про те, що виконавче провадження № 75736952 має бути закінчене на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з набранням чинності Законом України № 1423-IX, є хибним та не ґрунтується на законі.
Хмельницька обласна прокуратура у поданому відзиві зазначає, що твердження апелянта, що Кам`янець-Подільській районній державній адміністрації автоматично припинено право на управління земельною ділянкою з кадастровим номером 6823386500:07:001:0584 з 27.05.2021 року, а також те, що адміністрація втратила право на стягнення за виконавчим листом №680/916/15-ц є безпідставними та надуманими. Крім того, такими, що не ґрунтуються на вимогах законів є й твердження апелянта, що подання Кам`янець-Подільською районною державною адміністрацією апеляційної скарги на ухвалу Новоушицького районного суду Хмельницької області від 26.10.2023 про заміну сторони стягувача на Кам`янець-Подільську районну державну адміністрацію є доказом втрати права на стягнення за виконавчим листом № 680/916/15-ц. Натомість, ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 22.11.2023 у справі № 680/916/15-ц апеляційну скаргу повернуто адміністрації, а ухвала Новоушицького районного суду Хмельницької області від 26.10.2023 про заміну сторони стягувача на Кам`янець-Подільську районну державну адміністрацію набрала законної сили та є обов`язковою для всіх сторін.
Також прокуратура зазначає, що виконавчими листами Новоушицького районного суду Хмельницької області від 27.02.2019 року у справі №680/916/15-ц, виданим на примусове виконання рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 11.07.2016, зобов`язано ОСОБА_1 знести самочинне будівництво за адресою АДРЕСА_1 , садово-огороднє товариство «Калюс», Вільховецька сільська рада Новоушицького району, Хмельницької області, станом на теперішній час Новоушицької територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, на даний час доказів виконання відповідачами свого обов`язку із знесення самочинного будівництва, як і відсутності відповідного обов`язку, суду не надано. Тобто, обов`язок відповідачів, визначений виконавчим листом Новоушицького районного суду Хмельницької області від 27.02.2019 у справі №680/916/15-ц, існує та не припинився, що не заперечується учасниками справи. Наразі рішення суду не виконане та виконавче провадження не закінчене. Враховуючи вищевикладене, ухвала суду першої інстанції, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, ґрунтується на повному і всебічному досліджені всіх обставин справи, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У серпні 2015 року заступник прокурора Хмельницької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Хмельницької обласної державної адміністрації, Новоушицької районної державної адміністрації Хмельницької області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України, приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Нагорної Т.В. про визнання недійсною та скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсним договору купівлі-продажу та знесення нерухомого майна.
Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 11 липня 2016 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 15 січня 2019 року, позов задоволено частково. Скасовано реєстрацію декларації № ХМ202133010980 від 29 жовтня 2013 року про готовність об`єкта елінгу з кімнатами відпочину (А-ІІ) до експлуатації, яка подана ОСОБА_3 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу елінгу з кімнатами відпочинку №1188, виданий 8 вересня 2014 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т.В., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Скасовано рішення приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Нагорної Т.В. від 8 вересня 2014 року, індексний номер 15649580, про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на елінг з кімнатами відпочинку, що розташований по АДРЕСА_1 , в садово-городньому товаристві «Калюс» Вільховецької сільської ради Новоушицького району. Зобов`язано ОСОБА_3 знести самочинне будівництво за адресою: АДРЕСА_1 в садово-городньому товаристві «Калюс» Вільховецької сільської ради Новоушицького району. 
На підставі цього рішення 27 лютого 2019 року Новоушицький районний суд Хмельницької області видав виконавчий лист №680/916/15-ц щодо боржниці ОСОБА_3 про знесення самочинного будівництва, який перебуває на виконанні у Дунаєвецькому відділі державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (виконавче провадження 75736952).
Ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2023 року замінено сторону виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа з Новоушицької районної державної адміністрації Хмельницької області на Кам`янець-Подільську районну державну адміністрацію Хмельницької області.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на червень 2026 року 11 квітня 2013 року зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6823386500:07:001:0584 за державою в особі Хмельницької обласної державної адміністрації, яка і на даний час є власником даної земельноїділянки. 
Згідно з положеннями ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на звернення до суду було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі Hornsby v. Greece (Горнсбі проти Греції) від 19 березня 1997 року, заява №18357/91, пункт 40).
У пункті 7 частини третьої статті 2 ЦПК України визначено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.
Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України , якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
У пункті 7 частини третьої статті 2 ЦПК України визначено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час виникнення спірних правовідносин виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі статтею 598 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
В силу статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зобов`язання може бути припинене у зв`язку з його виконанням.
Судом беззаперечно встановлено, що на підставі рішення суду у ОСОБА_3 виникло зобов`язання перед державою щодо знесення самочинного будівництва.
Встановивши, що рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 11 липня 2016 року у справі № 680/916/15-ц залишається невиконаним, а Хмельницька обласна державна адміністрація залучена до участі у виконавчому провадженні як належний представник стягувача держави, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність дій державного виконавця щодо відмови заявниці у закінченні виконавчого провадження та відповідно правомірно відмовив у задоволенні скарги на дії державного виконавця.
Посилання апелянта на наявність підстав для закінчення виконавчого провадження через внесення змін до чинного законодавства щодо права органів місцевого самоврядування на розпорядження землями за межами населених пунктів територіальних громад, в зв`язку з чим Хмельницька обласна державна адміністрація втратила статус стягувача у даному виконавчому провадженні, та вказані правовідносини не допускають правонаступництва органи не ґрунтуються на законі.
Так згідно ст. 58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті:а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами;б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами;в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них;г) береговими смугами водних шляхів;ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів. Для створення сприятливого режиму вздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водних об`єктів встановлюються водоохоронні зони, межі яких зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому та регіональному рівнях. Відомості про межі водоохоронних зон вносяться до Державного земельного кадастру.
Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в таких зонах встановлюються Кабінетом Міністрів України.
За нормами ст. 59 ЗК України землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.
Згідно ст. 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водоймами, болотами, а також островами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.
Відповідно до ст. 5 Водного кодексу України до водних об`єктів загальнодержавного значення належать: 1) внутрішні морські води та територіальне море; 2) підземні води, які є джерелом централізованого водопостачання; 3) поверхневі води (озера, водосховища, річки, канали), що знаходяться і використовуються на території більш як однієї області, а також їх притоки всіх порядків; 4) водні об`єкти в межах територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, а також віднесені до категорії лікувальних.
До водних об`єктів місцевого значення належать: 1) поверхневі води, що знаходяться і використовуються в межах однієї області і які не віднесені до водних об`єктів загальнодержавного значення; 2) підземні води, які не можуть бути джерелом централізованого водопостачання.
Відповідно до частини першої статті 60 ЗК України та частини першої статті 88 ВК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяють земельні ділянки під прибережні захисні смуги.
Відповідно до статті 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною:для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів;для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.
За нормами п. «г» ч. 3 ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можна передавати у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених ЗК України.
Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 11 липня 2016 року у справі № 680/916/15-ц встановлено, що на частині берега річки Дністер, що є прибережною захисною смугою та частині земельної ділянки, вкритої водним плесом річки, тобто землями водного фонду річки Дністер, ОСОБА_1 здійснено самочинне будівництво об`єкту елінгу з кімнатами відпочину на земельній ділянці у межах прибережної захисної смуги, яка не була відведена для цієї мети з порушенням чинного законодавства, що і стало підставою для задоволення позову.
Оскільки річка Дністер є поверхневими водами річки, що знаходяться і використовуються на території більш як однієї області, а також їх притоки всіх порядків, то землі водного фонду даної річки є об`єктами загальнодержавного значення та в силу вимог п. г ч. 3 ст. 83 ЗК України не можуть бути передані до комунальної власності.
Таким чином землі водного фонду річки Дністер є землями державної власності, право на володіння і розпорядженнями якими делеговано чинним законодавством Хмельницькій обласній державній адміністрації.
Крім того станом на червень 2026 року відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Хмельницька обласна державна адміністрація є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6823386500:07:001:0584 і дане право власності на даний час зареєстровано за державою, саме в особі Хмельницької обласної державної адміністрації, яке не скасоване.
З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає доводи апеляційної про відсутність матеріальної передумови виконання рішення з огляду на відсутність суб`єкту стягувача є необґрунтованими.
З цих же підстав суд не приймає до уваги і інші доводи апеляційної скарги, оскільки вони фактично зводяться до тих же обґрунтувань, що і у скарзі, яким надана правова оцінка як судом першої, так і судом апеляційної інстанції. 
Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Новоушицького районного суду Хмельницької області від 11 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 02 липня 2026 року.

Суддя         А.М. Костенко 
Л.М. Грох
Т.О. Янчук