ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2026 року
справа №380/4499/26
провадження № П/380/4545/26

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центру оцінювання функціонального стану особи при Державній установі “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в
ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до суду із позовом до Центру оцінювання функціонального стану особи при Державній установі “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” (місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, пров. Феодосія Макаревського, 1а; ЄДРПОУ: 03191673), в якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії № 10006/26/63 від 15.02.2026;
зобов`язати Центр оцінювання функціонального стану особи при Державній установі "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 з подальшим очним оглядом експертною командою відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 1338 від 15.11.2024.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем прийнято оскаржуване рішення № 10006/26/63 від 15.02.2026 не на очному засіданні, чим порушено право позивача на належний розгляд звернення та повноцінне експертне оцінювання за вивченням всіх наданих документів, оскільки скарга була повернена із датою проведення очного засідання. Позивач звертає увагу, що саме такий порядок розгляду скарг за участю скаржника передбачено пунктом 59 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого вказаною вище постановою КМУ №1338 (далі Порядок), а призначення позивачу саме очного засідання по розгляду скарги на 13.02.2026 оформлено поверненням заяви з відміткою про дату. Також звертає увагу, що у п.16 оскаржуваного рішення вказано формат розгляду скарги – очно в закладі охорони здоров`я, що в свою чергу суперечить із фактом того, що скарга була повернена із датою проведення очного засідання, а отже засідання не проводилось. 
Ухвалою суду від 18.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Зобов`язано відповідача - Державну установу “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” надати суду всі матеріали, які були або мали бути взяті до уваги при вчиненні дій та прийнятті рішення, з приводу якого заявлено цей позов.
У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 02.04.2026, представник Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” не визнає позовні вимоги у повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. До відзиву також надав копію оскаржуваного рішення та інші документи з аудіо записом очного розгляду скарги, та письмові пояснення, якими обґрунтовує законність дій відповідача. Відзив мотивовано тим, що з метою уточнення ступеня функціональних порушень та обмеження життєдіяльності скаржника, 15.02.2026 відповідачем була розглянута скарга з усіма медичними документами. Зокрема, 15.02.2026 експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ УКРАЇНИ» за результатами проведеного ретельного аналізу медико – експертної справи позивача, а також всіх наявних медичних документів, було встановлено, що наявна у пацієнта патологія нервової, серцево-судинної систем та опорно-рухового апарату обмежує його життєдіяльність в легкому ступені. Тому, згідно з Постановою КМУ №1338 від 15.11.2024 та довідки ВЛК № 2025-0826-0904-5094-7 від 09.09.2025 даних для встановлення групи інвалідності немає. Таким чином, команда експертів підтвердила рішення, що оскаржується. Відповідачем було належно обґрунтовано своє рішення у пункті 20 оскаржуваного рішення, а суд не може перебирати на себе повноваження МСЕК, щодо визначення обґрунтованості міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи на підставі медичних документів та виключно експертною командою (колегіально) приймається рішення про відповідність критеріям встановлення групи і терміну інвалідності особи. Встановлення чи не встановлення групи і терміну інвалідності особі є комплексною процедурою та суд не може підміняти спеціалізований орган у визначені медичних діагнозів. Також повідомляє суд, що з метою уникнення експертної помилки в медичних документах для розгляду скарги ОСОБА_1 , останнього було запрошено до клініки з метою заслуховування та у відповідності до пункту 67 Порядку № 1338, експертна команда очно розглянула скаргу, що підтверджується аудіо-записом засідання експертної команди. Експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи в період розгляду скарги позивача було належним чином враховано стан здоров`я, наявні діагнози, тривалість хвороби, обмеження життєдіяльності, та фахівцями спеціалізованого органу розглянуті усі документи (виписки, консультаційні висновки, історію хвороби, тощо ), що свідчить про законність дій експертної команди.
Окрім цього, просить звернути увагу, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 17 березня 2020 року у справі № 240/7133/19, від 25 вересня 2018 року у справі № 804/800/16 та від 26 вересня 2018 року у справі № 817/820/16, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку МСЕК, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Тобто, питання встановлення або не встановлення особі інвалідності відноситься виключно до компетенції спеціалізованих установ в медичній сфері, які наділені відповідними повноваженнями, що було встановлено вищевказаними судовими актами. 
Відповідач також вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки оскарження позивачем рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ УКРАЇНИ» від 15.02.2026 за №10006/26/63 не призведе до повного відновлення порушених прав та законних інтересів в межах даної адміністративної справи, оскільки є чинний інший індивідуальний акт, а саме рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства Стрийської міської ради «Територіальне медичне об`єднання «Стрийська міська об`єднана лікарня» від 11.12.2025 за №1/25/5733, щодо не встановлення групи інвалідності позивачу.
У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 16.04.2026, позивач вказує на порушення зі сторони відповідача – фактичного не розгляду скарги на очному засіданні 13.02.2026, а не щодо наявних у позивача захворювань, а отже спірні правовідносини не входять до дискреційних повноважень відповідача. Наголошує, що ключовим елементом процедури оскарження рішення експертних команд є розгляд скарги відповідачем, в той час як скаргу позивача було повернуто до очного засідання Центром оцінювання, а отже на засіданні відповідачем фактично не було розглянуто скаргу позивача.
Інших заяв по суті спору до суду також не надходило.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 
Рішенням експертної команди Комунального некомерційного підприємства Стрийської міської ради «Територіальне медичне об`єднання «Стрийська міська об`єднана лікарня» від 11.12.2025 за №1/25/5733 ОСОБА_1 особою з інвалідністю не визнано, критеріїв обмеження життєдіяльності не виявлено (п.16 рішення).
Не погоджуючись з вказаним рішенням експертної команди Комунального некомерційного підприємства Стрийської міської ради «Територіальне медичне об`єднання «Стрийська міська об`єднана лікарня» від 11.12.2025 за №1/25/5733, позивач подав до Центру оцінювання функціонального стану особи ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ України» заяву про перегляд цього рішення (вх дата 30.12.2025).
З метою уточнення ступеня функціональних порушень та обмеження життєдіяльності скаржника та заслуховування особи, а також уникнення експертної помилки при розгляді медичних документів, ОСОБА_1 було запрошено до ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ УКРАЇНИ» для очного розгляду скарги.
Також ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ України» була отримана медична справа ОСОБА_1 на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства Стрийської міської ради «Територіальне медичне об`єднання «Стрийська міська об`єднана лікарня» від 11.12.2025 року за №1/25/5733, згідно якого позивачу не було встановлено групу інвалідності.
Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико - соціальної експертної комісії № 10006/26/63 від 15.02.2026 (далі -Рішення) підтверджено рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства Стрийської міської ради «Територіальне медичне об`єднання «Стрийська міська об`єднана лікарня» від 11.12.2025 за №1/25/5733.
Відповідно до п.18 Рішення форма розгляду скарги очно, в закладі охорони здоров`я.
Відповідно до п.20 Рішення за даними наданої медичної документації та за даними очного огляду, експертна команда дійшла висновку: наявна у пацієнта патологія нервової, серцево-судинної систем та опорно-рухового апарату обмежує його життєдіяльність в легкому ступені. Тому, згідно з Постановою КМУ №1338 від 15.11.2024 та довідки ВЛК № 2025-0826-0904-5094-7 від 09.09.2025 даних для встановлення групи інвалідності немає. Таким чином, команда експертів підтвердила рішення, що оскаржується.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам сторін, викладеним в заявах по справі, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21.03.1991 №875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі Закон №875-ХІІ).
Відповідно до частин 1-2 статті 2 Закону №875-ХІІ особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Дискримінація за ознакою інвалідності забороняється.
Згідно зі статтею 3 Закону №875-ХІІ інвалідність визначається шляхом експертного обстеження органами медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
На підставі частини 2 статті 6 Закону №875-ХІІ громадянин має право оскаржувати рішення органів медико-соціальної експертизи про визнання чи невизнання його особою з інвалідністю в адміністративному порядку відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" та/або в судовому порядку.
Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я організму, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначає Закон України від 06.10.2015 №2961-IV «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» (далі Закон №2961-IV).
За визначенням, наведеним в абзацах 4, 8 частини 1 статті 1 Закону №2961-IV інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Медико-соціальна експертиза встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану (за наявності) та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.
Інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 1 ст. З Закону № 875-ХІІ).
Відповідно до частини 3 статті 7 Закону № 2961-IV медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії першого, другого та інших рівнів відповідно до розподілу, визначеного Кабінетом Міністрів України.
Процедура проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації до 01 січня 2025 року визначалася Положенням про медико-соціальну експертизу та Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (надалі - Положення).
Згідно з пунктом 3 Положення №1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій відповідно до пункту 4 Положення №1317.
Відповідно до пункту 17 Положення №1317 медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. 
У пункті 19 Положення №1317 закріплено, що комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.
Комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України (пункт 20 Положення №1317).
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що рішення експертної команди приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.
При цьому суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного рішення експертної команди, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності рішенню експертної команди виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд вправі перевірити законність рішення експертної команди лише в межах дотримання процедури прийняття цього рішення на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Зазначене також підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 25 вересня 2018 року у справі № 804/800/16, від 26 вересня 2018 року у справі № 817/820/16 та від 17 березня 2020 року у справі № 240/7133/19.
З метою забезпечення належного захисту прав та законних інтересів громадян України, посилення протидії корупції в державних органах, недопущення зловживань у сфері медико-соціальної експертизи Радою національної безпеки і оборони України 22.10.2024 прийнято рішення «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів». Вказане рішення введено в дію Указом Президента України від 22.10.2024 №732/2024.
На виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024 «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів» Кабінетом Міністрів України прийнято постанови від 25.10.2024 № 1207 «Про внесення зміни до пункту 4 Положення про медико-соціальну експертизу», від 08.11.2024 №1276 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317».
26.10.2024 Міністерством охорони здоров`я України видано наказ №1809 «Про покладання прав та обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ», яким права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ покладено на державну установу "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" з дати підписання цього наказу.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 26.10.2024 №1809 «Про покладання прав та обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ» також затверджено Положення про Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ.
Пунктом 8 Положення № 1809 було встановлено, що Центральна медико соціальна експертна комісія МОЗ зокрема, повторно оглядає осіб, які оскаржили рішення обласних, Київської та Севастопольської центральних міських комісій, перевіряє якість розроблених ними індивідуальних програм реабілітації, здійснює контроль за повнотою і якістю виконання програми. 
01.01.2025 набули чинності положення постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» (далі Постанова КМУ №1338), якою затверджено Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи, критерії встановлення інвалідності.
Абзацом 2 пункту 3 Постанови КМУ № 1338 було встановлено, що повноваження, права і обов`язки медико соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також повноваження, права і обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я припиняються 31 грудня 2024 року. 
Абзацом 2 пункту 5 Постанови № 1338 встановлено, що медико-експертні справи, скарги та документи, які пов`язані з виконанням повноважень Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я, передаються підприємству, установі або організації, що належать до сфери управління Міністерства охорони здоров`я, на які покладені права і обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи та відповідного наказу Міністерства охорони здоров`я. 
Відповідно до пункту 7 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року за № 1338, та пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90), наказом МОЗ України від 03.12.2024 за № 2022 було покладено права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи на державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (код ЄДРПОУ 03191673). 
Крім того, наказом МОЗ України від 03.12.2024 № 2022 «Про покладання прав та обов`язків Центру оцінювання функціонального стану особи» було також затверджено Положення про Центр оцінювання функціонально стану особи, яким визначені повноваження Центру оцінювання функціонального стану особи (скорочено – ЦОФСО), зокрема, розгляд скарг на рішення експертних команд щодо результатів оцінювання та рішення медико-соціальних експертних комісій щодо результатів медико-соціальної експертизи.
Відповідно до підпунктів 6, 7 пункту 10 Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи до повноважень Центру оцінювання належить, зокрема, розгляд скарг на рішення експертних команд щодо результатів оцінювання та рішення медико-соціальних експертних комісій щодо результатів медико соціальної експертизи; перевіряє під час оскарження рішення експертних команд обґрунтованість рішень, прийнятих під час оцінювання та встановлення інвалідності, розглядає медичні документи та проводить оцінювання, за результатами якого приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення. У такому випадку оцінювання за рішенням Центру оцінювання проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі одного із закладів охорони здоров`я, куди направлено особу Центром оцінювання, але обов`язково з урахуванням екстериторіального принципу. У разі відмови особи від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, приймається рішення про скасування попереднього рішення експертної команди. Виключними підставами для таких осіб для перенесення строків медичних обстежень є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями. 
Відповідно до пункту 18 Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи Центр оцінювання має право, зокрема, розглядати скарги очно, заочно або з використанням методів і засобів телемедицини відповідно до критеріїв визначення форми проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, встановлених у додатку 1 до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1338, та відповідних клопотань особи. 
Відповідно до Постанови КМУ від 15 листопада 2024 р. № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» встановлення інвалідності повнолітнім особам, здійснення інших повноважень, прав і обов`язків, визначених Положенням про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою, здійснюється експертними командами відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.
Відповідно до пункту 57 розділу «Оскарження результатів оцінювання» Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1338 рішення експертних команд або медико-соціальних експертних комісій можуть бути оскаржені особами, стосовно яких їх прийнято (далі - скаржник) (їх уповноваженими представниками), в порядку адміністративного оскарження згідно з вимогами цього Порядку та/або в судовому порядку.
Відповідно до пунктів 58 та 59 Порядку №1338 скарга на рішення експертної команди або медико-соціальної експертної комісії (далі - скарга) подається скаржником (його уповноваженим представником): у паперовій формі до Центру оцінювання функціонального стану особи; в електронній формі через електронну систему шляхом звернення до лікаря, який направив (в разі наявності технічної можливості).
Відповідно до пункту 67 Порядку №1338 експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи розглядає скарги очно, заочно або з використанням методів і засобів телемедицини (телевідеоконсультування) відповідно до критеріїв визначення форми проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, встановлених у додатку 1, та відповідних клопотань особи.
Згідно з абзацами 1-4 пункту 68 Порядку №1338 експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи під час розгляду скарг: вивчає рішення експертної команди щодо результату оцінювання, що оскаржується, відео-та/або аудіозапис розгляду експертною командою, на якому було прийнято відповідне рішення (за наявності); заслуховує пояснення скаржника (його уповноваженого представника), інших осіб, залучених до розгляду скарги (у разі розгляду скарги за участю скаржника або його уповноваженого представника); за наявності підстав, передбачених цим Порядком, проводить повторне оцінювання. 
Відповідно до абзаців 5-8 пункту 68 Порядку № 1338, за результатами розгляду скарги експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи приймає рішення про: 1) підтвердження оскарженого рішення експертної команди; 2) скасування оскарженого рішення експертної команди; 3) формування нового рішення щодо результату оцінювання.
Як з`ясовано судом, експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ УКРАЇНИ» за результатами розгляду скарги позивача на засіданні 15.02.2026 проведено аналіз медико – експертної справи позивача, наданої медичної документації та очний огляд позивача, за результатами чого експертна команда дійшла висновку, що наявна у пацієнта патологія нервової, серцево-судинної систем та опорно-рухового апарату обмежує його життєдіяльність в легкому ступені. Тому, згідно з Постановою КМУ №1338 від 15.11.2024 та довідки ВЛК № 2025-0826-0904-5094-7 від 09.09.2025 даних для встановлення групи інвалідності немає. Таким чином, команда експертів підтвердила рішення, що оскаржується. Даний факт підтверджується долученими до матеріалів справи копіями матеріалів медико – експертної справи позивача, протоколом проведеного засідання та його аудіозаписом, а також не спростовується доводами позивача.
Доводи позивача грунтуються виключно на порушенні процедури, а саме позивач наголошує, що ключовим елементом процедури оскарження рішення експертних команд є розгляд скарги відповідачем, в той час як скаргу позивача було повернуто до очного засідання Центром оцінювання, а отже на засіданні відповідачем фактично не було розглянуто скаргу позивача.
Суд зазначає, що направлення позивачу його скарги з датою проведення засідання комісії до дати такого засідання не підтверджується жодними доказами. Копію скарги позивача відповідачем долучено до матеріалів справи, а отже така була наявна у відповідача на момент її розгляду. Попри це даний факт також жодним чином не свідчить про не розгляд його скарги, а лише підтверджує повідомлення позивача про розгляд такої. Проведення засідання експертної команди 15.02.2026, розгляд скарги позивача та медичної справи позивача в його присутності підтверджується як змістом оскаржуваного рішення, так і долученими до матеріалів справи доказами, зокрема, протоколом розгляду скарги та аудіозаписом засідання експертної команди, який долучений до відзиву на позовну заяву, а отже в силу вимог статті 99 КАС України є належним доказом в підтвердження вказаних обставин.
Доводи позивача про неотримання ним долучених до відзиву додатків та відповідно неможливість заперечення поданих доказів не впливають на їх доказовість для встановлення всіх обставин по справі, оскільки позивач не позбавлений звернутися до суду для ознайомлення з матеріалами справи. Окрім цього, відповідачем долучено до матеріалів справи докази направлення позивачу відзиву на позовну заяву (квитанція №1997562 від 0.04.2026). 
У відповідності до пункту 67 Порядку № 1338, експертна команда ЦОФСО розглядає скарги очно, заочно або з використанням методів і засобів телемедицини (телевідеоконсультування), відповідно до критеріїв визначення форми проведення оцінювання повсякденного функціонування особи. 
З огляду на вказані обставини суд приходить до висновку, що розгляд скарги позивача на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства Стрийської міської ради «Територіальне медичне об`єднання «Стрийська міська об`єднана лікарня» від 11.12.2025 за №1/25/5733 відповідачем проведено з дотриманням процедури, що цілком кореспондується з приписами пункту 67 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338. 
Суд також зазначає, що за усталеною практикою Верховного Суду порушення процедури (процесуальних норм) не завжди свідчить про протиправність рішення суб`єкта владних повноважень, якщо це порушення не вплинуло на правильність вирішення певного питання по суті.
Ключовим у такій ситуації є те, чи були порушені права особи і чи заважало це встановити істину.
Процедурне порушення є підставою для скасування рішення, лише якщо воно є істотним та завадило органу всебічно та об`єктивно розглянути певне питання.
Якщо порушення процедури не призвело до прийняття неправильного рішення, такий індивідуальний акт може бути визнано правомірним.
За наслідком з`ясування фактичних обставин справи в системному зв`язку із законодавчими приписами суд зазначає, що оскаржуване позивачем рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» № 10006/26/63 від 15.02.2026, прийнято компетентним адміністративним органом відповідно до закону.
Під час розгляду даної справи позивачем не наведено та до матеріалів справи не подано жодних доказів, які б вказували на протиправність висновків комісії щодо підтвердження рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства Стрийської міської ради «Територіальне медичне об`єднання «Стрийська міська об`єднана лікарня» від 11.12.2025 за №1/25/5733. Також, позивач не повідомив суд про наявність додаткових доказів, які суб`єктом владних повноважень залишено поза увагою.
Суд зазначає, що посилання позивача у цій справі на наявність процедурного порушення, яке не є істотним, не нівелює висновку адміністративного органу про те, що ступені функціонування порушень не відповідають критеріям жодної групи інвалідності. Висновок комісії про те, що наявна у пацієнта патологія нервової, серцево-судинної систем та опорно-рухового апарату обмежує його життєдіяльність в легкому ступені, здійснено на підставі медичних документів наявних в матеріалах медичної справи та за участі позивача, який не заперечував проти висновку комісії, лише консультувався щодо призначеного йому лікування та медичних препаратів.
Отже, в ході судового розгляду справи позивачем не обґрунтовано, яким чином повернення позивачу його скарги до дати фактичного розгляду скарги вплинуло на його права та обов`язки.
Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені доводи позивача.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваного рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно та своєчасно, а відтак підстави для скасування рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» № 10006/26/63 від 15.02.2026, яким підтверджено рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства Стрийської міської ради «Територіальне медичне об`єднання «Стрийська міська об`єднана лікарня» від 11.12.2025 за №1/25/5733, відсутні.
Суд також зазначає, що експертна команда ЦОФСО ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ УКРАЇНИ» прийняла рішення про підтвердження рішення Комунального некомерційного підприємства Стрийської міської ради «Територіальне медичне об`єднання «Стрийська міська об`єднана лікарня» від 11.12.2025 за №1/25/5733, яке не оскаржується та на сьогодні є чинним. Відповідачем не було анульоване попереднє рішення щодо позивача.
Відповідно до статті 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 14.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Таким чином, оскарження позивачем рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ УКРАЇНИ» від 15.02.2026 за №10006/26/63 не призведе до повного відновлення порушених прав та законних інтересів в межах даної адміністративної справи, оскільки є чинний інший індивідуальний акт, а саме рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства Стрийської міської ради «Територіальне медичне об`єднання «Стрийська міська об`єднана лікарня» від 11.12.2025 за №1/25/5733, щодо не встановлення групи інвалідності позивачу.
Таким чином, позивач обираючи спосіб захисту щодо протиправних дій, не врахував положення п. 3 ч. 1 ст. 5 КАС України та не визначив належний спосіб відновлення своїх прав, що свідчить про необгрунтованість позовної вимоги та є самостійною підставою для відмови у її задоволенні.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. У процесі розгляду справи суд не встановив інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. А решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно із частиною першою статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Таким чином, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Судові витрати, на підставі вимог статті 139 КАС України, при відмові в задоволенні позову, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” (місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, пров. Феодосія Макаревського, 1а; ЄДРПОУ: 03191673) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п. 15.5 п.15 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.