ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" квітня 2026 р. Справа№ 910/8850/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Суліма В.В.
суддів: Майданевича А.Г. 
Гаврилюка О.М. 

при секретарі судового засідання : Шевченко
за участю представників сторін: 
від позивача: Попов Я.О.;
від відповідача: Полякова Л.В.,
розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"
на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 року (повне судове рішення складено 09.02.2026 року)
у справі №910/8850/25 (судді - Підченко Ю.О.)
за позовом Антимонопольного комітету України
до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"
про стягнення 22 590,00 грн,-

ВСТАНОВИВ:
Антимонопольний комітет України (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - відповідач) про стягнення пені у розмірі 22 590,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не було своєчасно оплачено штраф за рішенням тимчасової Адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 58-р/тк від 14.11.2023 року.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 року позов Антимонопольного комітету України задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" пеню в розмірі 22 590,00 грн і зарахувати зазначені суми у дохід загального фонду Державного бюджету України. Стягнуто з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на користь Антимонопольного комітету України судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовну у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, зокрема, ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, абз. 2 ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
Так, за твердженням скаржника, перебіг строку для добровільної сплати штрафу, визначеного Рішенням від 14.11.2023 № 58-р/тк, відповідно до вимог вказаної вище норми закону, розпочався 08.12.2023 року та мав закінчитися 08.02.2024 року як зазначено в рішенні суду першої інстанції. Підприємство, не погодившись з Рішенням від 14.11.2023 № 58-р/тк, оскаржило його у судовому порядку 30.01.2024 року, тобто до спливу строку для добровільної сплати штрафу.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.02.2024 року було відкрито провадження у справі № 910/1129/24 з оскарження Рішення від 14.11.2023 року № 58-р/тк.
Відповідно до приписів абзацу 2 ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» двомісячний строк для добровільної сплати відповідачем визначеного Рішенням від 14.11.2023 року № 58-р/тк штрафу зупинився за три дні (з 05.02.2024-07.02.2024 років) до встановленого законом кінцевого строку на добровільну сплату штрафу, що також підтверджено Антимонопольним комітетом України у направленій Підприємству претензії від 21.05.2025 року № 300-20.3/02-5646е.
Враховуючи вищевикладене, за твердженням представника скаржника Антимонопольний комітет України не набув права на нарахування пені, оскільки строк для добровільної сплати Підприємством штрафу не пропущено.
Водночас, скаржник наголосив, що підприємством сплачено штраф за Рішенням від 14.11.2023 № 58-р/тк протягом визначеного двомісячного строку для добровільної сплати, оскільки на момент його зупинення до кінця перебігу цього строку з двох місяців залишалося ще три дні (з 05.02.2024-07.02.2024 років), тому в Антимонопольного комітету України не виникло права на нарахування пені. 
Крім того, представник скаржника зауважив, що перебіг строку для добровільної сплати штрафу, визначеного рішенням від 14.11.2023 року №58-р/тк, розпочався 08.12.2023 року та мав закінчитися 08.02.2024 року, як зазначено в рішенні суду першої інстанції.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2026 року апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Коротун О.М., Майданевич А.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2026 року відкрито апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
11.03.2026 року через підсистему «Електронний суд» від представника Антимонопольного комітету України надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, яке було задоволено судом.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2026 року постановлено розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 року у справі №910/8850/25 здійснювати у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
11.03.2026 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просив суд рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Крім того, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, зазначив, що абз. 2 ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» в редакції, яка дії з 01.01.2024 року не підлягає зворотному застосуванню до виконання рішень, які прийняті до набрання чинності Законом № 3295, оскільки відповідна норма не регулює питання відповідальності, оскільки стосується виконання вже прийнятого рішення органу Комітету, щодо дії якої Верховна Рада України як єдиний законодавчий орган державної влади встановив чіткий та однозначний порядок застосування у формі визначення перехідного періоду.
Так, за твердженням представника відповідача, законом № 3295 внесені зміни до законодавчих актів, в тому числі до ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», які набули чинності з 01.01.2024 року, зокрема, вищевказану частину статті 56 цього Закону викладено в новій редакції, зокрема додано абзац 2 щодо можливості зупинення двомісячного строку для сплати штрафу. Зазначені зміни стосуються лише тих рішень органів Комітету які прийняти ним після 01.01.2024 року.
Зазначена норма законодавства стосуються лише тих рішень органів Комітету які прийняти ним після 01.01.2024 року і ця норма до розгляду цієї справи не застосовується оскільки рішення Комітетом винесено до 01.01.2024 року. 
При цьому, представник позивача наголосив, що положеннями ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» не передбачено переривання чи зупинення двомісячного строку, відведеного для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням органу Комітету, а передбачено лише переривання строку для нарахування пені у зв`язку з оскарженням такого рішення до суду; у свою чергу, положеннями ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено лише зупинення примусового виконання рішення органу Комітету у разі його оскарження в двомісячний строк з дня одержання такого рішення, такий строк є присікальним і відновленню не підлягає, а Закон України «Про захист економічної конкуренції» не містить положень щодо переривання або зупинення його перебігу.
Крім того, за твердженням представника позивача з урахуванням висновків Верховного Суду строк передбачений абз. 1 ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», обчислюється з настання події у вигляді отримання копії рішення органу Комітету, а не з наступного дня.
Копія рішення Комітету була надіслана Комітетом разом із супровідним листом від 27.11.2023 року № 128-20.4.2/01-6079 та отримана Відповідачем 07.12.2023 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 0303516082332.
Отже, перебіг строку для добровільної сплати штрафу почався з настанням події, яким визначено його початок, а саме сплата штрафу у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу (це 07.12.2023 року) та закінчився у відповідне число останнього місяця строку, а отже відповідним числом останнього місяця строку є 07.02.2024 року.
Отже, за твердженням представника позивача, строк для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням Комітету, закінчився 07.02.2024 року, а отже відповідач був зобов`язаний сплатити штраф у двомісячний строк з моменту отримання рішення Комітету, тобто до 07.02.2024 року.
Розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/1310/26 від 28.04.2026 року, у зв`язку перебуванням судді Коротун О.М. у відрядженні, відповідно до підпунктів 2.3.22., 2.3.43. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/8850/25.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2026 року сформовано колегію суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2026 року прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 року у справі №910/8850/25 у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Гаврилюк О.М. Майданевич А.Г.
Представник скаржника в судовому засіданні 29.04.2026 року Північного апеляційного господарського суду підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення яким в задоволенні позовних вимог відмовити. 
Представник позивача в судовому засіданні 29.04.2026 року Північного апеляційного господарського суду заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, Тимчасова адміністративна колегія Антимонопольного комітету України, розглянувши матеріали справи № 267/60/46-рп/к.23 про порушення Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» законодавства про захист економічної конкуренції, прийняла рішення від 14.11.2023 року № 58-р/тк (далі - Рішення № 58-р/тк), яким: визнано дії Комунального підприємства «Київтеплоенерго», які полягали у встановленні протягом липня 2018 року - жовтня 2021 року для споживачів обов`язку отримання технічних умов на встановлення вузлів обліку теплової енергії, порушенням, передбаченим ч. 1 ст. 13 та п. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з централізованого опалення в межах м. Києва, де розташовані теплові мережі, які закріплені за цим комунальним підприємством на праві господарського відання, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на цьому ринку, за зазначене порушення, на відповідача накладено штраф у розмірі 181 000,00 грн (п. 2 та 3 Рішення № 58-р/тк); визнано дії Комунального підприємства «Київтеплоенерго», які полягали у встановленні протягом липня 2018 року - жовтня 2021 року для споживачів обов`язку отримання технічних рішень на встановлення вузлів обліку теплової енергії, порушенням, передбаченим ч. 1 ст. 13 та п. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з централізованого опалення в межах м. Києва, де розташовані теплові мережі, які закріплені за цим комунальним підприємством на праві господарського відання, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на цьому ринку, за зазначене порушення, на відповідача накладено штраф у розмірі 321 000,00 грн (п. 4 та 5 Рішення № 58-р/тк).
Так, загальна сума штрафів накладених на відповідача становить 502 000, 00 грн.
Згідно зі ст. 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі, про зобов`язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.
Правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності визначено Законом України "Про захист економічної конкуренції".
Означений нормативно-правовий акт спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 та п. 2 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку.
Частиною 1 ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі, про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.
Органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об`єднання, суб`єктів господарювання: юридичних осіб; фізичних осіб; групу суб`єктів господарювання - юридичних та/або фізичних осіб, що відповідно до ст. 1 цього Закону визнається суб`єктом господарювання, у випадках, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч. 1 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції").
За приписами ст. 56 вказаного нормативно-правового акту, рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.
У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур`єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача). Рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, копія рішення № 58-р/тк була надіслана Комітетом разом із супровідним листом від 27.11.2023 року № 128-20.4.2/01-6079 та отримана відповідачем 07.12.2023 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 0303516082332 (а.с. 54).
Відповідач в свою чергу оскаржив Рішення № 58-р/тк до Господарського суду міста Києва.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2024 року відкрито провадження у справі № 910/1129/24 за позовом Комунального підприємства «Київтеплоенерго» до Комітету про визнання недійсним Рішення № 58-р/тк.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.05.2024 року у справі № 910/1129/24, яке було залишеного без змін постановами Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2024 року та Верховного Суду від 23.01.2025 року, Комунальному підприємству «Київтеплоенерго» в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Отже, Рішення № 58-р/тк є законним та відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», є обов`язковим до виконання.
03.06.2024 року відповідачем було сплачено відповідний штраф, накладений Рішенням № 58-р/тк, що підтверджується платіжною інструкцією № 19767 (наявна в матеріалах справи). 
Проте, за твердженням скаржника, штраф, накладений Рішенням № 58-р/тк, було сплачено відповідачем до державного бюджету після закінчення двомісячного строку, а саме 03.06.2024 року.
Враховуючи на те, що Комітет не отримував від відповідача документів, що підтверджують сплату пені, за прострочення сплати штрафу, накладеного Рішенням № 58-р/тк, Комітет надіслав відповідачу претензію про необхідність сплатити пеню.
Станом на день подання позовної заяви Комітет не отримував від відповідача документів, що підтверджують сплату пені за прострочення сплати штрафу, накладеного Рішенням № 58-р/тк, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 
Відповідно до ч. 8 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.
Згідно з ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. 
Частиною 9 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.
Так, за твердженням позивача, 3 дні прострочення сплати штрафу сума пені становить 22590,00 грн.
За приписами ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розмір пені не може перевищувати розміру штрафу (502 000,00 грн), накладеного на відповідача рішенням № 58-р/тк, у зв`язку з чим, позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача 22 590,00 грн пені. 
Згідно з ч. 7 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.
При цьому, відповідно до положень абз. 2 ч. 1 ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, строк давності притягнення відповідача до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції в розумінні ст. 42 зазначеного Закону не сплинув, оскільки прийняття рішення відбулось в межах п`ятирічного строку з моменту вчинення товариством порушення конкурентного законодавства.
Твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що відповідно до приписів абзацу 2 ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» двомісячний строк для добровільної сплати відповідачем визначеного Рішенням від 14.11.2023 року № 58-р/тк штрафу зупинився за три дні (з 05.02.2024-07.02.2024 років) до встановленого законом кінцевого строку на добровільну сплату штрафу, що також підтверджено Антимонопольним комітетом України у направленій Підприємству претензії від 21.05.2025 року № 300-20.3/02-5646е. Тобто, Антимонопольний комітет України не набув права на нарахування пені, оскільки строк для добровільної сплати Підприємством штрафу не пропущено, колегія суддів не визнає переконливими доводами, оскільки, посилання скаржника на абз. 2 ч. 3 ст. 56 Закону України
«Про захист економічної конкуренції», в якій зазначено, що двомісячний строк для сплати штрафу зупиняється на час розгляду судом справи про оскарження рішення органу Комітету, не можуть братися до уваги, оскільки зазначену норму було прийнято після того як Комітет прийняв рішення.
Відповідно до п. 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3295 цей Закон набрав чинності з 01.01.2024 року. При цьому, п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закон № 3295 встановлено, зокрема, що рішення органів Комітету, прийняті до дня набрання чинності цим Законом, підлягають виконанню відповідно до законодавства, яке діяло на момент прийняття рішення справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції розгляд яких розпочато до дня набрання чинності цим Законом, розглядаються відповідно до законодавства, яке діяло до дня набрання чинності цим Законом.
Тобто, в період розгляду справи про порушення відповідачем законодавства про порушення законодавства економічної конкуренції та прийняття Комітетом рішення діяла редакція Закону України «Про захист економічної конкуренції» від 22.06.2023 року (в якій була відсутня норма про зупинення двомісячного строку для сплати штрафу), яка підлягає застосуванню під час розгляду цієї справі.
Таким чином, дія Закону України «Про захист економічної конкуренції» (в редакції від 01.01.2024 року) не може бути застосована враховуючи те, що відповідне рішення Комітетом винесено до 01.01.2024 року.
Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.12.2025 року у справі № 906/605/25.
Так, вищевикладене, свідчить про довільне тлумачення скаржником норми зазначеного Закону, яке (тлумачення) не відповідає її дійсному змісту.
Враховуючи вищевикладене, розгляд цієї справи підлягає виконанню відповідно до законодавства, яке діяло на момент прийняття Комітетом рішення, а саме редакція Закону України «Про захист економічної конкуренції» від 22.06.2023 року (в якій була відсутня норма про зупинення двомісячного строку для сплати штрафу).
Виходячи з системного аналізу частин 1 та 4 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», оскарження рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду має відбуватися у двомісячний строк з дня одержання такого рішення, який (строк) не може бути відновлено, тоді як порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним такого рішення, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє лише примусове виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду. Зазначений двомісячний строк є присічним, його перебіг не переривається і не зупиняється.
Положеннями ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» не передбачено переривання чи зупинення двомісячного строку, відведеного для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням органу Комітету, а передбачено лише переривання строку для нарахування пені у зв`язку з оскарженням такого рішення до суду; у свою чергу, положеннями ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено лише зупинення примусового виконання рішення органу Комітету у разі його оскарження в двомісячний строк з дня одержання такого рішення, такий строк є присікальним і відновленню не підлягає, а Закон України «Про захист економічної конкуренції» не містить положень щодо переривання або зупинення його перебігу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 910/4081/18.
У застосуванні приписів ст. 56 Закону (щодо стягнення з суб`єктів господарювання штрафу та пені у зв`язку з порушенням ними законодавства про захист економічної конкуренції) необхідно враховувати таке. Абзацами 3-5 ч. 5 зазначеної статті Закону передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.
Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 року у справі № 915/304/18, від 19.03.2019 року у справі № 904/3536/18, від 27.11.2018 року у справі № 910/4081/18).
Як вбачається з матеріалів справи, нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням №58-р/тк, зупинялось з 05.02.2024 року до 30.05.2024 року (розгляд справи №910/1129/24 судом першої інстанції), тоді як апеляційна скарга на рішення була прийнята до провадження після погашення відповідного штрафу. 
При цьому, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що перебіг строку для добровільної сплати штрафу, визначеного рішенням від 14.11.2023 року №58-р/тк, розпочався 08.12.2023 року та мав закінчитися 08.02.2024 року, як зазначено в рішенні суду першої інстанції, оскільки даний висновок відсутній в оскаржуваному рішенні. Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновку та зазначив, що строк, для добровільної оплати строку штрафу, накладеного рішенням №58-р/тк, закінчився 07.02.2024 року.
Водночас, колегія суддів зауважує, що строк передбачений абз. 1 ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», обчислюється з настання події у вигляді отримання копії рішення органу Комітету.
Схожа за змістом правова позиція викладену у постанові Верховного Суду від 04.07.2019 року у справі № 910/14288/18).
Як було заначено вище, копія рішення Комітету була надіслана Комітетом та отримана відповідачем 07.12.2023 року, відповідно відповідач був зобов`язаний сплатити штраф у двомісячний строк з моменту отримання рішення Комітету, тобто до 07.02.2024 року.
Колегія суддів перевіривши розрахунок пені позивача за період з 31.05.2024 року (наступний день після прийняття судом першої інстанції рішення у справі №910/1129/24 по 02.06.2024 року включно (день, який передував даті сплати штрафу, накладеного рішенням №58-р/тк), дійшла висновку, що останній є арифметично вірним. 
При цьому, колегія суддів відзначає, що відповідачем не був поданий суду контррозрахунок пені тощо. 
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог. 
Інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що мотиви апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"  фактично зводяться до мотивів викладених у відзиві та запереченнях га відповідь на відзив на позовну заяву, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні. 
Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Колегія суддів погоджується з твердженнями позивача викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.
Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування ухваленого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд - 
УХВАЛИВ: 
1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 року у справі №910/8850/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 року у справі №910/8850/25 залишити без змін.
3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.
4. Матеріали справи №910/8850/25 повернути до Господарського суду міста Києва. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім 

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Гаврилюк

Дата підписання 07.05.2026 року.