Єдиний унікальний номер №538/568/26
Провадження №2/538/657/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 року м.Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області в складі: 
головуючого судді – Кунець М.Г.,
секретаря судового засідання – Петрової С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), інтереси якого представляє адвокат Погорілий Руслан Олександрович (місцезнаходження: вул. Набережна, 10,с.Сміла, Черкаська область), до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Перемога» (ЄДРПОУ 36190829, місцезнаходження: вул. Миру, 2/1, с. Гиряві Ісківці, Миргородський район, Полтавська область) про розірвання договору оренди землі.
Суд 
в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції сторін.

До Лохвицького районного суду Полтавської області звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач), інтереси якої представляє адвокат Погорілий Руслан Олександрович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Перемога» (далі – відповідач) про розірвання договору оренди землі.
В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 15 квітня 2024 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області набув право власності на земельну ділянку загальною площею 2,5028 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5322686200:00:001:0298, що розташована на території Свиридівської сільської ради Миргородського (колишнього Лохвицького) району Полтавської області.
Дана земельна ділянка перебуває в оренді на підставі договору оренди, укладеного 12 жовтня 2015 року між попереднім власником, орендодавцем ОСОБА_2 та орендарем ТОВ «Агро Перемога».
Згідно договору оренди землі, орендна плата складає 5155,40 грн. за повний рік оренди та вноситься до 31 грудня поточного року. 
03 травня 2024 року до ТОВ «Агро Перемога» направлено лист про зміну власника земельної ділянки з проханням здійснювати виплату орендної плати за користування земельною ділянкою у грошовій формі на рахунок нового власника ОСОБА_1 .
В порушення умов договору, відповідачем за 2024 рік орендна плата надійшла з порушенням строків виплати, а саме 18 лютого 2025 року у розмірі 7152,19 грн., а за 2025 рік орендна плата не надходила.
Оскільки відповідач вчинив істотні та систематичні порушення договору оренди землі щодо не внесення орендної плати за 2024 та 2025 роки, то наявні підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки відповідно до частини другої статті 651 ЦК України та п. «д» ч. 1 ст. 141 Закону України «Про оренду землі», а тому позивач просить розірвати договір оренди землі № 375 від 12 жовтня 2015 року, укладений між попереднім власником ОСОБА_2 та ТОВ «Агро Перемога», щодо земельної ділянки загальною площею 2,5028 га, кадастровий номер 5322686200:00:001:0298, яка розташована на території Свиридівської сільської ради Миргородського (колишнього Лохвицького) району Полтавської області, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Лохвицького районного суду від 27 березня 2026 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
В судове засідання сторони в справі не викликалися, однак повідомлялися про розгляд вказаної судової справи судом. 
13 квітня 2026 року відповідачем, через систему «Електронний суд», подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову.
14 квітня 2026 року представником позивача, через систему «Електронний суд», подано відповідь на відзив, в якому представник просить задовольнити позовні вимоги позивача. 
Інших клопотань від сторін по справі не надходило.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами, встановленими ст. 89 ЦПК України, приходить до наступного.
Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 15 квітня 2024 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області набув право власності на земельну ділянку загальною площею 2,5028 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5322686200:00:001:0298, що розташована на території Свиридівської сільської ради Миргородського (колишнього Лохвицького) району Полтавської області (а.с. 10-11).
Дана земельна ділянка перебуває в оренді на підставі договору оренди, укладеного 12 жовтня 2015 року між попереднім власником, орендодавцем ОСОБА_2 та орендарем ТОВ «Агро Перемога».
Згідно договору оренди землі, орендна плата складає 5155,40 грн. за повний рік оренди та вноситься до 31 грудня поточного року (а. с. 7-9). 
03 травня 2024 року до ТОВ «Агро Перемога» направлено лист про зміну власника земельної ділянки з проханням здійснювати виплату орендної плати за користування земельною ділянкою у грошовій формі на рахунок нового власника ОСОБА_1 (а.с. 14).
Як зазначив позивач, відповідачем за 2024 рік орендна плата надійшла з порушенням строків виплати, а саме 18 лютого 2025 року у розмірі 7152,19 грн., а за 2025 рік орендна плата не надходила.
У поданому 13 квітня 2026 року відзиві на позов представник відповідача просить у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Агро Перемога» відмовити повністю, пояснивши, що після того, як стало відомо, що 15.04.2024 року земельна ділянка перейшла у власність ОСОБА_1 , за 2024 рік 18.02.25 на рахунок нового власника здійснено оплату за користування земельною ділянкою в сумі 7152,19 грн, (по умовам договору - 3340,40 грн. до виплати, пеня за несвоєчасну оплату (0,01%) 13,03 грн, в цьому випадку має місце аванс на 2025 рік - 3798,76 грн.). 

Орендна плата за 2024 рік була перерахована на рахунок позивача 18.02.2025 у сумі 7152,19 грн, що підтверджується позивачем. Таким чином, мало місце лише прострочення платежу, а не його повна відсутність. Отже, оскільки заборгованість за 2024 рік погашена, правові підстави для застосування ст. 141 Земельного кодексу України відсутні, адже разове порушення строків оплати не вважається систематичним. 
У 2025 році орендна плата згідно договору була розрахована, виходячи із нормативної грошової оцінки землі, і становить 8% від неї. Нарахування склали 6812,63 грн., пеня за несвоєчасну оплату (0,01%) 59,27 грн, до виплати орендодавцеві (з урахуванням податків – податок на дохід з фізичних осіб та військовий збір) належить 5291,36 грн. Вказана сума була перерахована позивачу 07.04.2026.
В цьому випадку мало місце виключно прострочення (затримка) платежів через поважну причину - зміну власника земельної ділянки, а не відсутність оплати. Сама по собі затримка у виплаті орендної плати не є достатньою підставою для розірвання договору оренди в судовому порядку, якщо на момент розгляду справи борг погашений.

У поданій 14 квітня 2026 року відповіді на відзив, представник позивача просить позов ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі задовольнити повністю, пояснюючи, що відповідач сплатив позивачу орендну плату за землю за 2024 року, не в строки, передбачені договором оренди землі, повна оплата була здійснена у першому кварталі наступного року.
За 2025 рік орендна пдата взагалі не надходила до моменту звернення до суду, що визнається представником відповідача. 
Наведене вказує на неодноразове грубе порушення відповідачем, як орендарем, своїх договірних зобов`язань щодо виплати орендної плати.

Норми права, які застосував суд.

Згідно з пунктом 6 частини першоїстатті 3 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Статтею 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість, добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі №180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).
Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі -ЗК України), ЦК України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частинами першою-третьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Отже, підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата (два та більше випадки) орендної плати, передбаченої договором.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди землі, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зістаттею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Подібний висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).
Аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, свідчить про те, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.
Отже із системного аналізу ст. 141 ЗК України, ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та умов спірного договору слідує, що тільки систематична несплата орендної плати є підставою для розірвання договору.
За своїм змістом систематичність яка є більшою від неодноразовості, яка означає два випадки несплати, - передбачає три і більше несплати орендної плати.

Мотивована оцінка і висновки суду.

Позивач мотивував позовні вимоги тим, що відповідач в порушення умов договору не вносив орендну плату за 2024 та 2025 роки, що є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки.
Натомість, судом встановлено, що розмір коштів, фактично отриманих позивачем наперед від ТОВ «Агро Перемога», є більшим ніж сума, яку він мав би отримати у разі виплати оренди у строки, визначені договором.
До того ж, позивачем не подано до суду доказів та не зазначено, у чому полягає порушення його прав та яка суттєва шкода його інтересів спричинена внаслідок дій відповідача ТОВ «Агро Перемога».
Згідно частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зі змісту постанови Верховного Суду від 06.06.2019 (справа №388/647/17) вбачається, що отримання особою орендної плати наперед, є підтвердженням того, що вона дала свою згоду отримувати орендну плату наперед, а отже систематичність невиплати відповідачем орендної плати не доводиться.
Виплачена орендна плата відповідно до умов договору оренди у повному обсязі за минулі роки, а також наперед, на що позивач погодився та не заперечував проти таких дій відповідача до звернення до суду з цим позовом, тому відсутні підстави для розірвання спірного договору.
З урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20).
Відповідно до статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою-п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
З урахуванням викладеного, звернення позивача до суду з позовом про розірвання договору оренди № 375 від 12 жовтня 2015 року у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати за умови, як встановлено судом, що така орендна плата була виплачена орендарем у повному розмірі та наперед, заборгованість з орендної плати відсутня, не узгоджується із засадами розумності, добросовісності та справедливості, визначеними статтею 3 ЦК України.
Відповідач не порушив умови договору оренди та не допускав прострочення сплати орендної плати за відповідний період, оскільки кошти були сплачені наперед, до обумовленої сторонами дати.
Належне виконання відповідачем умов договору оренди щодо своєчасної сплати орендної плати за спірний період підтверджено в суді належними і допустимими доказами.
Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, позаяк систематична несплата орендної плати, що є підставою вважати порушення орендарем виконання умов договору оренди землі, передбачає два та більше випадки, що не доведено належними та допустимими доказами, то суд дійшов висновку про відмову в

задоволенні позову, оскільки позивач отримував орендну плату наперед та з приводу цього не висловлював будь-яких заперечень, з огляду на це суд вважає, що такими діями відповідач не порушив умови договору оренди землі в частині не сплати орендної плати.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до положень частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із відмовою в задоволенні позову судові витрати необхідно віднести на рахунок позивача.
Оскільки суд відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Агро Перемога» про розірвання договору оренди землі, то понесені витрати на правову допомогу позивачем задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись статтями3,11,15,526,610,626,627,629,651 ЦК України, статею 141 ЗК України, Законом України «Про оренду землі», статтями 12, 81, 89, 133,137,141,263-265,354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Погорілий Руслан Олександрович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Перемога» про розірвання договору оренди землі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

Представник позивача: Погорілий Руслан Олександрович (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Перемога» (ЄДРПОУ 36190829, місцезнаходження: вул. Миру, 2/1, с. Гиряві Ісківці, Миргородський район, Полтавська область).

Повний текст рішення виготовлено 08 червня 2026 року.

Суддя Мирослава КУНЕЦЬ