УХВАЛА

20 травня2026 року
м. Київ

справа № 522/17303/22
провадження № 61-6207ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Магури Оксани Вікторівни на рішення Приморського районного суду м.Одеси 
від 07 грудня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2026 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, припинення права спільної сумісної власності та
ВСТАНОВИВ: 
У грудні2022 року  ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням зміни предмета позову просив:
- виділити ОСОБА_2 та визнати за ним право власності на квартиру загальною площею 120,0 кв. м, вартістю 8 314 644,37 грн, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
-виділити ОСОБА_1 та визнати за нею право власності на квартиру загальною площею 39,3 кв. м, вартістю 2 326 687,59 грн, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; право власності на адміністративно-офісну будівлю загальною площею 1404,6 кв. м, вартістю 
35 123 947,99 грн, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;
-стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частки спільного майна у розмірі 14 567 995,60 грн;
-припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та 
ОСОБА_1 на квартиру загальною площею 120,0 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; на квартиру загальною 
площею 39,3 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; на адміністративно-офісну будівлю загальною площею 1404,6 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
07 грудня 2023 року рішенням Приморського районного суду м.Одеси 
позов  ОСОБА_2 задоволено.
Виділено ОСОБА_2 та визнано за ним право власності на квартиру загальною площею 120,0 кв. м, вартістю 8 314 644,37 грн, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
Виділено ОСОБА_1 та визнано за нею право власності на квартиру загальною площею 39,3 кв.м, вартістю 2 326 687,59 грн, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; право власності на адміністративно-офісну будівлю загальною площею 1404,6 кв. м, вартістю 
35 123 947,99 грн, що розташована за адресою: 
АДРЕСА_3 ;
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частки спільного майна у розмірі 14 567 995,60 грн.
Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на квартиру загальною площею 120,0 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; на квартиру загальною площею 39,3 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; на адміністративно-офісну будівлю загальною площею 1404,6 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 
2023 року заяву представника позивача про розподіл судових витрат задоволено частково; стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.
21 квітня2026 року постановою Одеськогоапеляційного суду апеляційну скаргу відповідача задоволено частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2023 року в частині вирішення позовних вимог про припинення права спільної сумісної власності скасовано.
Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права спільної сумісної власності на квартиру за адресою: 
АДРЕСА_1 ; на квартиру за адресою: 
АДРЕСА_2 ; на адміністративно-офісну будівлю за 
адресою: АДРЕСА_3 .
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2023 року в частині вирішення позовних вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя залишено без змін.
07 травня2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Магура О. В.за допомогою системи «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2026 року. 
Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідають вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахував висновкиВерховного Суду, викладені в постановах від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19, від 08 травня 
2023 року у справі № 753/1902/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 199/291/21, від 18 квітня 2018 року у справі № 180/254/15-ц, від 07 листопада 2018 року 
у справі № 761/17775/15-ц, від 09 січня 2019 року у справі № 643/4589/15-ц, 
від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, від 07 лютого 2023 року 
у справі № 911/1783/21, від 06 березня 2026 року у справі № 296/2109/23, 
від 22 травня 2022 року у справі № 686/29779/19, від 13 липня 2018 року у справі № 610/2035/17-ц, від 29 серпня 2019 року у справі № 371/1369/15-ц, 
від 24 квітня 2019 року у справі № 522/4493/16-ц, від 14 лютого 2024 року 
у справі № 752/18272/18, а також постановах Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс16, від 18 травня 2016 року у справі № 6-1327цс15, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 
частини другої статті 389 ЦПК України.
Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження за пунктом 3частини третьої статті 411 ЦПК України, заявниця вказує, що апеляційний суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про призначення експертизи, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 4 частини другої 
статті 389 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
У касаційній скарзі міститься клопотання про зупинення виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2023 рокута постанови Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2026 року до закінчення їх касаційного перегляду.
Клопотання мотивовано тим, що необхідність зупинення виконання оскаржуваних судових рішень зумовлена наявністю реального ризику завдання істотної та такої, що буде складно або неможливо усунути, шкоди правам та майновим інтересам. 
У разі пред?явлення виконавчого листа до виконання державним або приватним виконавцем будуть застосовані заходи примусового виконання, зокрема накладення арешту не лише на спірне нерухоме майно, а й на інше майно, що належить відповідачу на праві приватної власності, а також на грошові кошти на рахунках як фізичної особи та фізичної особи-підприємця. Визначена судами вартість майна є очевидно завищеною та не відповідає його реальній ринковій вартості, що істотно підвищує ризик непропорційного втручання у майнову сферу заявника. Вжиття таких заходів фактично призведе до блокування господарської діяльності відповідача, істотного обмеження права власності та створить наслідки, які у разі скасування судових рішень буде неможливо або вкрай складно відновити.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови.
Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках (пункт 1 
частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).
Касаційний суд діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, яке не передбачає процесуальної можливості зупинити виконання судового рішення, якщо воно не підлягає примусовому виконанню.
Так, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості 1/2 частки спільного майна у розмірі 14 567 995,60 грн підлягає виконанню, проте заявниця не надала доказів отримання позивачем виконавчого листа у справі та відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового рішенняу відповідній частині (копіюпостанови про відкриття виконавчого провадження), тому касаційний суд не вбачає правових підставу зупиненні його виконання. Також враховуючи зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зупинення її виконання.
Водночас рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про поділ майна подружжя не підлягає примусовому виконанню, тому касаційний суд може зупинити його дію у відповідній частині.
Отже, у задоволенні клопотання про зупинення виконання судових рішень суд відмовляє.
Разом з тим, Верховний Судз метою недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів відповідачки, та забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає необхідним зупинити дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частинізадоволених вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя. Проте правові підстави для зупинення дії оскаржуваної постанови відсутні, оскільки апеляційний суд рішення Приморського районного суду м. Одеси 
від 07 грудня 2023 року в частині вирішення позовних вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя залишив без змін.
На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за касаційноюскаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Магури Оксани Вікторівни на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 07 грудня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2026 року.
Витребувати з Приморського районного суду м. Одеси матеріали цивільної справи № 522/17303/22за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, припинення права спільної сумісної власності.
Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Магури Оксани Вікторівнипро зупинення виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2023 рокута постанови Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2026 року.
Зупинити дію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 
2023 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку в частині:
- виділення  ОСОБА_2 у та визнання за ним права власності на квартиру загальною площею 120,0 кв. м, вартістю 8 314 644,37 грн, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- виділення ОСОБА_1 та визнання за нею права власності на квартиру загальною площею 39,3 кв.м, вартістю 2 326 687,59 грн, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; право власності на адміністративно-офісну будівлю загальною площею 1404,6 кв. м, вартістю 
35 123 947,99 грн, що розташована за адресою: 
АДРЕСА_3 .
Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали, роз`яснити право подати відзив на касаційні скарги, який за формою і змістом має відповідати вимогам 
статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська