ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1388/26 Справа № 201/8989/14-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2026 року  Дніпровський апеляційний суд у складі :
головуючого судді - Ткаченко І.Ю., 
суддів: Свистунової О.В., Пищиди М.М.,
за участю секретаря -Триполець В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович і Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» на протиправні дії приватного виконавця, визнання незаконною та скасування постанови виконавця в межах виконавчого провадження і зобов`язання вчинити певні дії
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 30 вересня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В: 

10 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою стосовно протиправної діяльності, на його думку, Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В., де він посилається на те, що вказаний виконавець діє протиправно, не законно накладає арешт на його майно, протиправно виносить обмежувальні постанови стосовно заявника. Заявник вважає такі дії та бездіяльність, винесені виконавцем постанови неправомірними та такими, що порушують права та інтереси боржника, оскільки вказані обставини в заяві в інтересах стягувача не відповідають дійсності, до того ж приватний виконавець мав діяти виключно межах виконання рішення суду та наданих звернень. Тому просив визнати неправомірними дії та бездіяльність державного виконавця по не скасуванню своєчасно арешту і після зняття арешту знову відбулося його таке ж накладення та скасувати винесені державним виконавцем обмежувальні постанови стосовно заявника (по арешту його майна і інш.) в межах вказаного виконавчого провадження - постанову від 19 лютого 2025 року, зобов`язати усунути протизаконні дії виконавця по відношенню до нього. Виконавець також не повідомив заявника своєчасно про виконавчі дії навіть після звернення до нього, не роз`яснив йому його права, вважає вказані і інші дії виконавця неправомірними, протиправним та просив визнати неправомірними дії цього виконавця, який не виконав вимог Закону України «Про виконавче провадження», ставить питання про визнання вказаних дій протиправними та фактично визнання постанов протиправними (про арешт майна) і скасування їх, задовольнивши скаргу в повному обсязі (а.с.1-2).

Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 30 вересня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В. і ТОВ «Спектрум Ессетс» в задоволенні скарги на протиправні дії приватного виконавця, визнання незаконною та скасування постанови виконавця в межах виконавчого провадження і зобов`язання вчинити певні дії (а.с. 121-128). 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить визнати протиправними дії Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В. та скасувати як незаконну постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 від 19 лютого 2025 року у виконавчому провадженні № 66594224, та зобов`язати Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжу О.В. надати копію постанови про зняття арешту зі всього рухомого та нерухомого майна у виконавчому провадженні № 66594224, докази про зняття з реєстрації в Державному реєстрі речових прав, Витяг про зняття з реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с.132-135).

26 листопада 2025 року Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін (а.с.153-156) . 

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ПАТ КБ «Надра» 10 липня 2014 року звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат. По справі ухвалено рішення суду від 18 листопада 2014 року, яким позовні вимоги задоволено, а саме стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» загальний борг за кредитним договором від 19 червня 2006 року в сумі 27577.36 доларів США і 926165 грн. 54 коп., з яких: по кредиту сума заборгованості – 15671.99 доларів США, заборгованість по відсоткам – 11905.37 доларів США, комісія – 58926.19 грн., що еквівалентно 4979.65 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості – 848293 грн. 37 коп., що еквівалентно 71686.36 доларів США, та штрафи за невиконання зобов`язань – 18945 грн. 98 коп., що еквівалентно 1601.06 долар США. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» витрати на судовий збір в сумі 3654 грн.
ТОВ «Спектрум Ессетс» 08 липня 2020 року звернулося до суду із заявою про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2020 року ПАТ КБ «Надра» було замінено його правонаступником ТОВ «Спектрум Ессетс». 07 листопада 2017 року ОСОБА_1 прийняв спадщину своєї дружини. 15 вересня 2020 року ТОВ «Спектрум Ессетс» звернулося із претензією про обов`язок спадкодавця.
Рішення суду набрало законної сили, по справі були видані виконавчі листи, які були направлені для виконання за місцем знаходження уже вказаного боржника до приватного виконавця, виконавче провадження відкрите було, виносилися постанови, рішення почало виконуватися.
ОСОБА_1 10 березня 2025 року звернувся до суду зі скаргою стосовно протиправної діяльності, на його думку, приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В., де він посилається на те, що вказаний виконавець діє протиправно, не законно накладає арешт на його майно, протиправно виносить обмежувальні постанови стосовно заявника. Так, заявник зазначає, що 17 лютого 2025 року приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В. ним надіслана ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2022 року (виконавчий лист № 201/8989/14-ц від 13 квітня 2016 року, виданий даним судом) та інші судові рішення про зняття арешту з його рухомого та нерухомого майна для виконання. Згідно зазначеної ухвали суду визнані противоправними дії і бездіяльність приватного виконавця Ванжі О. В. та скасована як незаконно винесена ним 20 серпня 2021 року постанова про арешт майна ОСОБА_3 .. ОСОБА_4 був зобов`язаний усунути порушення чинного законодавства України в межах виконавчого провадження № 66594224 стосовно заявника ОСОБА_3 .. Дана ухвала суду набрала законної сили 16 травня 2022 року і на даний час в установленому законом порядку не скасована. 03 березня 2025 р. поштовим зв`язком заявником були отримані дві постанови приватного виконавця Ванжі О. В. від 19 лютого 2025 р., а саме: постанова від 19 лютого 2025 року про скасування постанови про арешт майна боржника від 20 серпня 2021 року і постанова про арешт майна боржника від 19 лютого 2025 року, згідно з якою незважаючи на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2022 року ОСОБА_4 повторно протиправно наклав арешт на все рухоме та нерухоме його майно.
Заявник вважає, що постанова приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О. В. від 19 лютого 2025 року винесена без урахування тієї обставини, що згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2022 року дії приватного виконавця Ванжі О.В. стосовно арешту всього рухомого та нерухомого майна заявника визнані протиправними та здійснені з порушенням норм чинного законодавства України.
Проте, на думку заявника, ОСОБА_4 до цього часу продовжує порушувати норми чинного законодавства України, про що свідчить його постанова від 19 лютого 2025 року про повторний арешт рухомого та нерухомого мого майна. Отже, ухвала Жовтневого районного суду від 16 травня 2022 року по справі № 201/8989/14-ц внаслідок зловживання ОСОБА_4 своїми процесуальними правами фактично залишається невиконаною до цього часу.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що обставини скарги не знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.
Так, статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Умови і порядок виконання рішень судів визначає Закон України «Про виконавче провадження» та інші нормативно-правові акти. Так, статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; виконавчих написів нотаріусів; посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.
Як зазначено у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та норма правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначені виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенство права; обов`язковості виконання рішень; законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.
Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» при виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до ч. З статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Також, відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Пунктом 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Відповідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Згідно обставин та позиції, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 травня 2023 року (провадження № 51-13145ск22) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Також ця позиція Верховного Суду відображена у постанові від 31 травня 2023 року: «Водночас суд касаційної інстанції врахував, що у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що процесуальний закон у визначених випадках передбачає необхідність оцінювання правовідносин на предмет подібності. З цією метою суд насамперед має визначити які правовідносини є спірними, після чого застосувати змістовий критерій порівняння, а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору є основним, а два інші - додатковими. Наведені заявником ОСОБА_1 у касаційній скарзі постанови Верховного Суду ухвалені у справах за неподібних фактичних обставин, стосуються питання заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, правовідносини у цих справах урегульовані іншими нормами права, тому такі приклади не є релевантними, а висновки, викладені в них, не підлягають врахуванню у справі, що переглядається, яка стосується оскарження дій приватного виконавця щодо накладення арешту на кошти боржника та звернення стягнення на його пенсію.
Виконання судового рішення може відбуватися не лише за рахунок спадкового майна, а й за рахунок особистого майна та доходів спадкоємця боржника, який є правонаступником спадкодавця - боржника у виконавчому провадженні. Визначальним є не визначеність певного майна (спадщини), за рахунок якого здійснюється виконання судового рішення, а межі відповідальності спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця, які обмежені вартістю спадкового майна.
У постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц (провадження № 61-25487св18) та від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17 (провадження № 61-27515св18) зроблено висновки про те, що доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.
Згідно статті 44 ЦПК України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. На цьому ж наголошено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Частиною 1 ст. 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи, скарга ОСОБА_1 подана в межах виконавчого провадження ВП № 66594224 з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду Дніпропетровська від 13 квітня 2016 року по справі № 201/8989/14ц, про стягнення з ОСОБА_1 (з урахуванням ухвали Жовтневого районного суду Дніпропетровська від 23 червня 2021 року по справі №201/8989/14-ц про заміну боржника правонаступником) на користь ТОВ «Спектрум Ессетс» (з урахуванням ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2020 року справі № 201/8989/14-ц про заміну стягувана правонаступником) загальний борг за кредитним договором від 19 червня 2006 року в сумі 27 577.36 доларів США і 926 165 грн. 54 коп., з яких: по кредиту сума заборгованості – 15 671.99 доларів США, заборгованість по відсоткам - 11905.37 доларів США, комісія – 58 926.19 грн. еквівалентно 4 979.65 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості – 848 293 грн. 37 коп., що еквівалентно 71 686.36 доларів США, та штрафи невиконання зобов`язань – 18 945 грн. 98 коп., що еквівалентно 1 601.06 долар США. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Спектрум Ессетс» витрати на судовий збір в сумі 3 654 грн.

Колегія суддів зазначає, що в межах примусового виконання вищезазначеного виконавчого провадження вже оскаржувались дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В.
За результатами розгляду скарг судами різних інстанцій прийняті відповідні рішення. 
Так, за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 (провадження 4-С/201 /6/2022) Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 16 травня 2022 року винесена ухвала, якою скаргу задоволено, визнано протиправними дії і бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В. та скасовано як незаконну постанову про арешт майна ОСОБА_1 від 20 серпня 2021 року (виконавче провадження № 66594224, виконавчий лист № 201/8989/14ц від 13 квітня 2016 року), винесену Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. та зобов`язано останнього усунути порушення чинного законодавства в межах вказаного виконавчого провадження стосовно заявника ОСОБА_1 .
Дніпровським апеляційним судом за результатами розгляду апеляційної скарги поданої приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжею О.В., постановою від 30 серпня 2022 року, апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В. задоволено частково, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В. про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 20 серпня 2021 року у виконавчому провадженні № 66594224 скасовано. 
На вказане рішення подавалась касаційна скарга, (провадження 4-с/201/7/2022) за результатами якої, Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 16 травня 2022 року винесена ухвала, якою скаргу задоволено, а саме визнано дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В. та визнано незаконними та скасовано дві постанови про арешт коштів боржника від 08 вересня 2021 року, (виконавче провадження № 66594224, виконавчий лист № 201/8989/14-ц від 13 квітня 2016 року) винесені приватним виконавцем Ванжою О.В., зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжу О.В. повернути ОСОБА_1 всі пенсійні виплати, які були заблоковані та неправомірно стягнуті з його поточного пенсійного рахунку (платіжної картки) та зобов`язано приватного виконавця Ванжу О.В. відшкодувати заявнику ОСОБА_1 витрати на отримання від ТВБВ № 10003/0240 філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» довідки про відкриття поточного рахунку (платіжної картки) у сумі 150 (сто п`ятдесят) грн. 
Дніпровським апеляційним судом за результатами розгляду апеляційної скарги, поданої приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжею О.В., постановою від 06 грудня 2022 року, апеляційну скаргу останнього задоволено. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2022 року, якою скаргу задоволено, скасовано, у задоволені скарги ОСОБА_1 - відмовлено. 
Верховним Судом у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду, постановою від 31 травня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року залишено без змін.
19 лютого 2025 року на адресу офісу приватного виконавця надійшла заява боржника про зняття арешту з майна боржника на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2022 року, проте вказані обставини не відповідають дійсним обставинам справи та інформації наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень. 
При цьому, з урахуванням наявної та не оскарженої постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року, приватним виконавцем скасовано постанову про арешт майна боржника від 20 серпня 2021 року, про що 19 лютого 2025 року винесена відповідна постанова.
Колегія суддів зазначає, що матеріали цивільної справи не містять доказів вартості успадкованого ОСОБА_1 майна, що позбавляє приватного виконавця та суд з`ясувати межі відповідальності заявника. 

За таких обставин, дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О. В. у виконавчому провадженні № 66594224 відповідають приписам Закону України «Про виконавче провадження», а тому з метою реального виконання вимог виконавчого документу, приватним виконавцем прийнято рішення про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника, в межах суми стягнення з урахуванням витрат виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця, але не більше вартості майна, одержаного у спадщину (успадкованого майна), про що 19 лютого 2025 року винесена відповідна постанова про арешт майна боржника. 

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжею О.В. повторно накладено арешт на все його рухоме та нерухоме майно всупереч ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2022 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Виходячи з викладеного, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі стосовно обґрунтованості підстав для відмови у задоволенні скарги, не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з їх недоведеністю.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 30 вересня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 травня 2026 року.

Судді: