Справа № 636/2541/25
Провадження № 2/645/124/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 травня 2026 року м. Харків 
Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Лисенко О.О.,
за участі секретаря судового засідання Кузьменко Т.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №636/2541/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в :
28.03.2025 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просив суд:
1) Здійснювати судовий розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
2) Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 на користь «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», ІКЮО: 40340222, адреса: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, 2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 48469,01 гривень.
3) Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», ІКІОО: 40340222, адреса: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, 2 сплачений ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» судовий збір, a також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200 (дев`ять тисяч двісті) гривень.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив що 28.05.2020 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №491026213, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит в сумі 33581,95 гривень строком на 48 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90 % річних.
Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами.
22.02.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК Форт» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК Форт» набуло статусу кредитора за кредитним договором №491026213 від 28.05.2020, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем.
23.02.2021 між ТОВ «ФК Форт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором №491026213 від 28.05.2020, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем.
Вказує, що відповідач взяті на себе зобов`язання за умовами договору порушив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем, що станом на 20.09.2021 становить 48469,01 грн, з яких: 33 287,95грн - тіло кредиту, 15181,06 грн - заборгованість по відсоткам користування кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідача в їхню користь та судові витрати по справі.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 08.04.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено до Фрунзенського районного суду м. Харкова для розгляду за підсудністю.
25.04.2025 до Немишлянського (колишня назва Фрунзенського) районного суду м. Харкова з Чугуївського міського суду Харківської області надійшли матеріали цивільної справи №636/2541/25 - для розгляду за підсудністю.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 25.04.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Лисенко О.О.
Ухвалою суду від 29.04.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено проведення першого судового засідання.
21.10.2025 представником відповідача - Сікорською І.С. подано відзив на позовну заяву. 
Відповідач заперечує проти задоволення вимог позивача, що викладені в позовній заяві, з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. Як вбачається матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача 48469,01 грн, на підтвердження чого надає оферту на укладення угоди, акцепт, паспорт споживчого кредиту. Жодними належними та допустимими доказами також не підтверджується надання банком грошових коштів позичальнику. Так, позивачем не надано доказів отримання відповідачем кредитних коштів, користування кредитною лінією у відповідному розмірі, пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк, наявність заборгованості та не зазначено складові суми заборгованості. Як на підставу підтвердження наявності факту заборгованості відповідача позивачем надано меморіальний ордер. Даний ордер не містить ні підпису посадової особи банку ні штампу, відповідно не є належним доказом. Також в матеріалах справи міститься «виписка», яка не містить ні підпису, ні печатки
або цифрового підпису, фактично просто набраною на комп`ютері. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Розрахунок заборгованості, наданий представником позивача, не є первинним обліковим бухгалтерським документом, а його зміст не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», як наслідок, не може підтверджувати існування тих чи інших операцій. Крім того, розрахунок не містить: реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість; не скріплений печаткою банку, а тому не може бути належним та допустимим доказом у справі. Обґрунтований розрахунок повинен містити обчислення (суму боргу, ставки проценту, комісії, пені; початок періоду нарахування основного боргу або процентів, комісії, пені; закінчення періоду нарахування основного боргу або процентів комісії, пені; кількість днів прострочення, нарахування основного боргу або процентів, комісії, пені; розрахунок основного боргу або процентів, комісії, пені; розмір основного боргу або процентів, комісії, пені; підсумковий, загальний розмір заборгованості за всіма критеріями тощо), та порядок нарахування відповідних сум за кожним відмінним критерієм заборгованості (додавання, множення, нарахування процентів, підсумок тощо) та підстави такого нарахування, передбачені законом або умовами договору. Підсумковий, загальний розмір заборгованості за всіма критеріями розрахунок не містить. Щодо виписки по особистому рахунку, вказану виписку неможливо ідентифікувати як ту, що відображає заборгованість за Угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. В даній виписці відсутня інформація про
те, що заборгованість виникла внаслідок невиконання умов Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. У матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо видачі за вказаним договором платіжної картки (дата її видачі, її вид та строк дії) та встановлення відповідного кредитного ліміту на неї і його суми, а також відповідно і щодо здійснення будь-якого руху коштів по рахунку на підставі Оферти. Підписана відповідачем Оферта взагалі не містить ніяких даних щодо погодження банком надання відповідачу банківських послуг, крім зазначення особистих даних та підпису відповідача. Отже Позивач мав довести, що банком було прийнято рішення не лише про видачу картки із встановленням ліміту, а й що така картка видавалася відповідачу і ним була отримана, натомість в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач отримав платіжну картку та здійснював користування коштами. Відтак, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та наявність заборгованості за наданим кредитом, матеріали справи не містять. Будь-яких доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитної картки, зарахування на цю картку суми кредиту, зняття таких коштів відповідачем, та інших доказів які б підтверджували факт отримання кредитних коштів відповідачем та користування ними, до позовної заяви не надано. Сам по собі розрахунок заборгованості не є доказом надання кредиту, наявності заборгованості та її розміру, оскільки не є первинним документом, що може підтвердити наявність заборгованості. Також не підлягають стягненню проценти, на підтвердження чого зазначенонаступне.Згідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захиствійськовослужбовців і членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військовуслужбу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, авійськовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь уздійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі істримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганськійобластях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньов районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня заневиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіхформ власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти закористування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбаннямайна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житловогобудинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеногожитлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014№ 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період.Відповідач є учасником бойових дій, ветераном, має 2 групу інвалідності в зв`язку звиконанням завдань з оборони та захисту держави.Отже, у відповідності з вказаною нормою права проценти за користування кредитомне повинні нараховуватися.У зв`язку з наведеним позовні вимоги задоволенню не підлягають.Крім того, є необґрунтованою вимога позивача про відшкодування витрат на правовудопомогу у сумі 9200,00 грн, на підтвердження чого зазначено наступне.Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням
справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Акт приймання - передачі наданих послуг та докази оплати за договором в матеріалах справи відсутні. Витрати на правову допомогу є неспівмірними зі складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконаних робіт та ціною позову. Категорія справи про стягнення заборгованості за кредитним спором є нескладною, позовна заява складається з 5 аркушів та є типовою. З урахуванням викладеного підстави для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 9200,00 грн орієнтовно відсутні.
10.11.2025 представником позивача - подано відповідь на відзив. Щодо незгоди відповідача з наданими позивачем доказами видачі кредиту та розміром заборгованості представник зазначає наступне. Відповідно з п. 57 розд. IV Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Положенням Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (далі - Положення № 75), інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в реєстрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Реєстри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Пунктом 62 Положення № 75 визначено, що виписки з особистих рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. В силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» виписка є першочерговим документом, який підтверджує розмір та наявність заборгованості, про що наголосив Верховний Суд у Постанові від 25 травня 2021 року за справою № 554/4300/16-ц. У Постанові від 22.04.2024 по справі № 559/1622/19 Верховний Суд роз`яснив, що у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року по справі № 760/7792/14-4 (провадження № 61-16754c619), від 17 грудня 2020 року по справі № 278/2177/15-4 (провадження № 61-22158св19) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій з первинними документами. Для контролю та впорядкування обробки даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені в паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особистих рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнта. Аналогічна за вмістом норма закріплена в пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм надає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути відповідними доказами щодо зобов`язань за кредитним договором. Таким чином, надані позивачем виписки по рахунку є доказами видачі кредиту та доказами наявності заборгованості відповідача у розумінні вищевказаних вимог законодавства Щодо посилання відповідача на підставу для звільнення від нарахування відсотків фактом учасників бойових дій, ветеранів, мас 2 групи інвалідності у зв`язку з виконанням завдань з оборони та захисту держави. Представник позивача звертає увагу суду на те, що норми даного закону, на який посилається відповідач, стосуються пільг під час військового стану. Відсотки, які стягуються позивачем - є відсотками, що нараховані до військового стану, тому норми даного закону на спірні правовідносини розповсюджуватися не можуть. Щодо незгоди відповідача із заявленими позивачем витратами на юридичну допомогу Так, у Постанові від 28.09.2023 року по справі № 686/31892/19 Верховний Суд роз`яснив наступне. Статтею 141 ЦПК передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, складаються у разі задоволення позовної заяви на відповідача, у разі відмови в позовній заяві позивача Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до завершення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умовами, що до завершення судових дебатів у справі сторона зробила про цю відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинен бути наданий договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про виплату гонорара та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового наказу, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо сторона документально доводить, що вона понесла витрати на правову допомогу, а саме: буде надано договір на правову допомогу, акт прийняття-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, тож у суді відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат зі сторони, на користь якої прийнято судове рішення. У відповідності до даних роз`яснень Верховного Суду позивачем разом із позовною заявою надано всі докази, які підтверджують розмір витрат позивача на юридичну допомогу.
У судове засідання 11.05.2026 сторони не з`явились, про дату час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.
У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві викладено клопотання проводити розгляд без участі представника.
Представником відповідача у відзиві на позовну заяву викладено прохання про проведення розгляду без участі сторони відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, доводи сторін, суд приходить до таких висновків.
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
28.05.2020 між АТ «Альфа-банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду про надання кредиту №491026213 на суму 33581,16 грн. Кредит надано строком на 48 місяці. Процентна ставка річних становить 39,90%. Тип кредиту «Кредит готівкою». Кредит надається з метою повернення заборгованості за кредитним договором №630551390 від 16.01.2017, розмір 33581,16 грн, спосіб видачі переказ коштів на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Альфа-Банк». Дана обставина підтверджується офертою та акцептом пропозиції на укладення угоди про надання кредиту від 28.05.2020. Дата повернення кредиту 29.05.2024 (а.с.5)
Погашення заборгованості за кредитом визначено в Додатку № 1 до Угоди, в якому передбачено Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг та визначено, що дата щомісячного платежу до 01 числа кожного місяця у розмірі мінімального платежу 1409,78 грн. (зв. бік а.с.5).
Як доказ надання коштів відповідачу, позивачем надано виписку з особового рахунку відповідача АТ «Сенс Банк» за період з 28.05.2020 по 20.09.2021, відповідно до якого відповідачу шляхом перерахування коштів між рахунками було надано кредит за кредитним договором №491026213 від 28.05.2020. Відповідно до вказаної виписки відповідач здійснювала часткове погашення за кредитним договором (а.с.25-30).
Окрім того, позивачем надано суду меморіальний ордер №3517908 від 29.05.2020 про перерахування на рахунок ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 33581,16 грн (а.с.8).
Як стверджує позивач, відповідач, порушуючи умови договору, свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, в частині погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.
Відповідно до ч. 1, 2 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, зокрема, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлює, що з має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
22.02.2021 між ТОВ «ФК Форт» та АТ «Альфа-Банк» було укладено договір факторингу №1, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК Форт» набуло статусу кредитора за кредитним договором №491026213 від 28.05.2020, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем (а.с.9-13).Того ж дня, між тими самими сторонами було підписано акт прийому-передачі реєстру прав вимоги, який скріплений печатками (а.с.15). Згідно платіжного доручення №35 ТОВ «ФК Форт» сплачено АТ «Альфа-Банк» 14235001,00 грн (а.с.16).
Відповідно до витягу з реєстру договорів, права вимога за якими відступаються, та боржників за такими договорами до ТОВ «ФК Форт» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №491026213 від 28.05.2020, загальна сума заборгованості 48469,01 грн, з яких 33287,95 грн залишок по тілу кредиту, 15181,06 грн залишок по відсотках (а.с.14).
23.02.2021 між ТОВ «ФК Форт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу №01-23-02/21, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором №491026213 від 28.05.2020, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Того ж дня, між тими самими сторонами було підписано акт прийому-передачі реєстру прав вимоги, який скріплений печатками (а.с.23). Згідно платіжного доручення №129 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» сплачено ТОВ «ФК Форт» 13235000,00 грн (а.с.24).
Відповідно до витягу з реєстру договорів, права вимога за якими відступаються, та боржників за такими договорами до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №491026213 від 28.05.2020, загальна сума заборгованості 48469,01 грн, з яких 33287,95 грн залишок по тілу кредиту, 15181,06 грн залишок по відсотках (а.с.22).
Суд також враховує правові висновки Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року в справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18), згідно яких у разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Позивач зазначає, що відповідач має непогашену заборгованість по кредиту, оскільки він не виконав взяті на себе зобов`язання передбачені вказаним договором.
З наданого до суду розрахунку заборгованості слідує, що заборгованість відповідача за кредитним договором №491026213 від 28.05.2020 становить 48469,01 грн, яка складається зі заборгованості за тілом кредиту у розмірі 33287,95 грн , заборгованості за відсотками у розмірі 15181,06 грн (а.с.31).
Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Відповідач не надав суду докази, які б спростовували, як факт надання кредиту в розмірі, визначеному кредитним договором, так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком боржника.
Суд визнає, що невиконанням умов кредитного договору порушені права нового кредитора у зобов`язанні, тому позивач має право вимагати сплати відповідачем заборгованості.
Суд вважає, що кредитодавець виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит, а останній користувався кредитними коштами, проте неналежним чином виконував зобов`язання за кредитним договором, допустив заборгованість.
Розмір заборгованості за кредитним договором суд визнає обґрунтованим.
Як встановлено ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Наведені норми, відповідно до п. 1 Розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», поширюються на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_3 ГУ МВС України в Харківській області від 13.07.2015, виданого на ім`я ОСОБА_1 , пред`явник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України (а.с. 79). Зазначене посвідчення не містить періоду проходження військової служби відповідачем, тому на його підставі не можливо встановити відсутність в позивача, згідно з ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», права нараховувати ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом в період з 28 травня 2020 року до 20 вересня 2021 року.
Зважаючи на викладені вище норми права та встановлені обставини і враховуючи те, що кредитний договір, укладений між сторонами, встановлює обов`язок позичальника повернути кредит та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ч. 6 статті 141 ЦПК України, зокрема якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має інвалідність ІІ групи з 05.12.2023, захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №692346, інвалідність встановлена на строк до 01.01.2027 (а.с.80). 
Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 3 028,00 грн (а.с. 4), який підлягає компенсації позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Стосовно витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.
Представник позивача просив стягнути понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9200,00 грн.
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив відмовити у стягненні витрат на правову допомогу.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи також належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі N910/15944/17).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, ЄСПЛ висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, N 33210/07 41866/08) та "Гуриненко проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, N 37246/04).
У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі N211/3113/16-ц (провадження N 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі N760/11145/18(провадження N 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд у справі N922/3812/19висловив позицію про те, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
В постанові N908/2702/21від 12.01.2023 Верховний Суд також зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору не повинен бути не пропорційним до предмета спору. Суд із врахуванням конкретних обставин, зокрема і ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду договір про надання правничої допомоги №03-07/24 від 03 липня 2024 року, укладений між адвокатом Литвинчук О.І. та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»; копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю КС №9438/10 від 18.09.2020; платіжну інструкцію №4928 від 14.10ю2024 на суму 9200,00 грн.
Дослідивши зміст наданої адвокатом професійної правничої допомоги, оцінивши поведінку обох сторін, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, тривалість розгляду справи, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання і повідомлення учасників справи, належність зазначеної справи до категорії справ незначної складності, слід дійти висновку, що заявлені витрати на правову допомогу в сумі 9200,00 грн не є пропорційними до предмета спору, в тому числі з урахуванням значення справи для сторін, для підготовки даного позову немає необхідності у значній кількості часу, дослідженні великого об`єму нормативно-правових актів, збору та аналізу значної кількості документів, а також значного дослідження практики вирішення судами справ даної категорії.
Враховуючи обставини та результат розгляду даної справи, а також зважаючи на опис правової допомоги, яка надана позивачу за договором, суд дійшов висновку, що пропорційним розміром витрат на оплату професійної правничої допомоги до предмета спору та складності справи 2000,00 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, 265 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 509, 514, 516, 524, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 626, 629, 631, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1, 1077 ЦК України, суд -
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»  суму заборгованості за кредитним договором №491026213 від 28.05.2020 в загальному розмірі 48 469,01 грн (сорок вісім тисяч чотириста шістдесят дев`ять гривень 01 копійку), яка складається зі заборгованості за тілом кредиту у розмірі 33287,95 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 15181,06 грн.
Судовий збір розміром 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) компенсувати Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»  за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000, 00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок).
Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 11 травня 2026 року.

Учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» ЄДРПОУ 40340222, адреса місцезнаходження: адреса: пл. Солом`янська, 2, м. Київ, пошт. інд.: 03035, ел. пошта: fcelitefinance@ gmail.com, тел. НОМЕР_6,НОМЕР_7? має зареєстрований кабінет в ЄСІТС;
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований кабінет в ЄСІТС відсутній;
представник відповідача - адвокат Сікорська Ірина Станіславівна, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса для листування: АДРЕСА_3 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 , тел. НОМЕР_5 , зареєстрований кабінет в ЄСІТС.

Суддя О.О. Лисенко