Справа №583/3053/25 	
Номер провадження 22-ц/816/1973/26 	
Категорія - 16 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Петен Я.Л. (суддя-доповідач), суддів: Замченко А.О., Худика А.М.,
з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І. 

у присутності:
представника позивачів  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Абрамовича Олексія Володимировича

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка подана їх представником – адвокатом Абрамовичем Олексієм Володимировичем,
на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2026 року,ухвалене у складі судді Яценко Н.Г. у м. Охтирці Сумської області, повний текст якого складено 02 березня 2026 року, 
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області, ОСОБА_3 про скасування рішень Охтирської міської ради, скасування державної реєстрації земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

У липні 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , діючи через свого представника – адвоката Абрамовича О.В., звернулися до суду з позовом.
Свої вимоги мотивували тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 . Рішенням Охтирської міської ради від 29 лютого 2024 року № 975-МР затверджено технічну документацію із землеустрою та безоплатно надано у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку за вказаною адресою площею 0,1 га, кадастровий номер 5910200000:20:003:0097, цільове призначення – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_1 , зареєстрована і проживає в будинку матері. Позивачі володіють та користуються всією земельною ділянкою по АДРЕСА_1 – частина земельної ділянки перебуває під житловим будинком, надвірними будівлями і спорудами, інша частина - під насадженнями. 
Оскільки ОСОБА_1 приватизувала 1000 кв.м. з території домоволодіння, її дочка ОСОБА_2 17 листопада 2023 року також подавала на ім`я міського голови заяву про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки у власність (біля домоволодіння по АДРЕСА_1 ), орієнтовною площею 0,1 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), якою з 1991 року, відповідно до технічної документації на будинок, користується її родина. Рішенням Охтирської міської ради від 08 грудня 2023 року №901-МР ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою через те, що у відповідності до плану зонування території м. Охтирка земельна ділянка знаходиться в зоні садибної та блокованої забудови в санітарно-захисній зоні від кладовища, для якого санітарно-захисна зона становить 300 м. 
01 лютого 2024 року ОСОБА_1 подавала на ім`я міського голови заяву, в якій просила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки в оренду (біля домоволодіння, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 5910200000:20:003:0097), орієнтовною площею 0,17 га для садівництва або ведення особистого селянського господарства (присадибна ділянка), терміном на 49 років. Рішенням Охтирської міської ради від 29 лютого 2024 року №974-МР ОСОБА_1 відмовлено через те, що у відповідності до плану зонування території м. Охтирка земельна ділянка знаходиться в зоні садибної та блокованої забудови в санітарно-захисній зоні від кладовища, для якого санітарно-захисна зона становить 300 м, де не можна допускати розміщення нових житлових будинків з прибудинковими територіями, вирощування сільськогосподарської продукції, ведення тваринництва, а також генеральним планом м. Охтирка не передбачено використання земельних ділянок для садівництва або ведення особистого селянського господарства за межами садових товариств. 
25 липня 2024 року ОСОБА_1 подала на ім`я міського голови заяву, в якій просила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтовною площею 0,01 га, для будівництва і обслуговування індивідуального гаража (землі житлової та громадської забудови) за адресою: АДРЕСА_1 . Також 25 липня 2024 року ОСОБА_2 подала на ім`я міського голови заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтовною площею 0,01 га, для будівництва і обслуговування індивідуального гаража за вказаною вище адресою. 
07 серпня 2024 року ОСОБА_3 подала на ім`я міського голови заяву, в якій просила затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передати їй у приватну власність земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - землі житлової та громадської забудови, по АДРЕСА_2 , кадастровий номер 5910200000:20:003:0098. 
05 лютого 2025 року відбулося засідання узгоджувальної комісії з питань вирішення земельних спорів, на якому розглядалися, в тому числі, питання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1 га та передачі її ОСОБА_3 , а також відведення земельних ділянок в оренду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для будівництва індивідуальних гаражів площею 0,01 га кожній. На засіданні комісії ОСОБА_1 пояснила, що спірною земельною ділянкою користується більше 30 років, попередньо цією ділянкою користувалися її батьки. Нещодавно вона приватизувала 0,1 га, потім намагалася оформити решту земельної ділянки, яка фактично перебуває в її користуванні, але отримала відмову. Виступила проти приватизації земельної ділянки сусідкою ОСОБА_3 , оскільки остання, на її думку, намагається приватизувати частину земельної ділянки домоволодіння ОСОБА_1 . Комісія вирішила винести ці питання на засідання постійної комісії з питань містобудування, регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища, а потім на засідання чергової сесії Охтирської міської ради.
07 квітня 2025 року відбулося засідання постійної комісії з питань містобудування, регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища, яка вирішила підтримати проект рішення про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у наданні дозволів на розроблення документації із землеустрою та винести його на пленарне засідання Охтирської міської ради. Питання про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу ділянки ОСОБА_3 постійна комісія не підтримала. 
08 квітня 2025 року відбулося засідання постійної комісії з питань правової політики, місцевого самоврядування, депутатської етики, гуманітарної політики та соціального захисту, на якому розглядався проект рішення про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу ділянки ОСОБА_3 . За результатами розгляду правова комісія підтримала проект рішення та винесла на розгляд сесії Охтирської міської ради.
09 квітня 2025 року відбулося засідання Охтирської міської ради, на якому депутати вирішили: - відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність на земельну ділянку орієнтовною площею 0,01 га кожній для будівництва індивідуальних гаражів - код КВЦПЗД - 02.05, землі житлової та громадської забудови поряд із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що у відповідності до плану зонування території міста Охтирка земельна ділянка знаходиться в санітарно-захисній зоні від кладовища, для якого нормативна санітарно-захисна зона становить 300м, детальний план території на відповідний квартал не розроблявся, визначитися з дотриманням вимог ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» при забудові неможливо; - затвердити технічну документацію із землеустрою та безоплатно передати у приватну власність земельні ділянки громадянам згідно з додатком 1, в якому наявні відомості про ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , земельна ділянка площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5910200000:20:003:0098.
Позивачі вважали, що Охтирська міська рада незаконно та безпідставно відмовила їм у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для передачі земельних ділянок в оренду під забудову індивідуальних гаражів, а ОСОБА_3 приватизувала земельну ділянку з порушенням вимог чинного законодавства України, порядку приватизації та з порушенням прав і законних інтересів позивачів. Вказували, що ОСОБА_3 підробила підпис суміжного землевласника ОСОБА_1 при складанні акту погодження меж земельної ділянки від 11 липня 2024 року, який є складовою технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Охтирська міська рада не мала права виносити на розгляд сесії проект рішення про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу земельної ділянки ОСОБА_3 у приватну власність, оскільки профільна комісія з розгляду питань приватизації землі, якою є комісія з питань містобудування, регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища на засіданні 07 квітня 2025 року не підтримала цей проект рішення. Також вважали, що Охтирська міська рада неправомірно та безпідставно відмовила ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою для будівництва гаражів, оскільки планом зонування території міста Охтирка дозволяється будівництво індивідуальних гаражів у місці, згідно з поданими позивачами заявами від 25 липня 2024 року. Вказували, що позивачі раніше ніж ОСОБА_3 звернулися до Охтирської міської ради із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для будівництва гаражів. Крім того, рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради від 10 березня 1983 року №196 ОСОБА_4 виділено 400 кв.м. із земель фонду міськради для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 , який після смерті останнього успадкувала ОСОБА_3 . Зміни до даного рішення не вносилися, воно не скасоване і не враховано при прийнятті оскаржуваного рішення Охтирської міської ради про передачу ОСОБА_3 0,1 га, з яких 0,04 га вже передані згідно з рішенням виконавчого комітету.
Посилаючись на вказані обставини, просили: визнати незаконним та скасувати рішення Охтирської міської ради восьмого скликання від 09 квітня 2025 року №1304-МР «Про затвердження технічної документації із землеустрою та приватизацію земельних ділянок» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі ОСОБА_3 земельної ділянки по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1 га, кадастровий номер 59102:00000:20:003:0098; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 59102:00000:20:003:0098, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою АДРЕСА_2 ; скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 59102:00000:20:003:0098, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою АДРЕСА_2 , номер відомостей про речове право: 59558416, за ОСОБА_3 , проведену 16 квітня 2025 року державним реєстратором виконавчого комітету Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області Волошенко Т.А. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 78502400 від 22 квітня 2025 року; визнати незаконним та скасувати рішення Охтирської міської ради восьмого скликання від 09 квітня 2025 року № 1291-МР «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаража поряд із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 ; зобов`язати Охтирську міську раду Охтирського району Сумської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 липня 2024 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаража поряд із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 з урахуванням висновків суду; визнати незаконним та скасувати рішення Охтирської міської ради восьмого скликання від 09 квітня 2025 року № 1291-МР «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» в частині відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаража поряд із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 ; зобов`язати Охтирську міську раду Охтирського району Сумської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 25 липня 2024 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаража поряд із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 з урахуванням висновків суду.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2026 рокуу задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування рішення Охтирської міської ради від 09 квітня 2025 року №1304-МР «Про затвердження технічної документації із землеустрою та приватизацію земельних ділянок», скасування державної реєстрації земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, відмовлено. В частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Охтирської міської ради від 09 квітня 2025 року №1291-МР «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» та зобов`язання повторно розглянути заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, провадження закрито.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування рішення Охтирської міської ради від 09 квітня 2025 року №1304-МР «Про затвердження технічної документації із землеустрою та приватизацію земельних ділянок» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі ОСОБА_3 земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачами спосіб захисту їх прав є неефективним і не призведе до відновлення їх прав. Суд вважав, що належним способом захисту позивачів є віндикаційний позов, який у цій справі не заявлявся. 
Закриваючи провадження в частині позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення Охтирської міської ради від 09 квітня 2025 року №1291-МР «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» та зобов`язання повторно розглянути заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду,  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , діючи через свого представника – адвоката Абрамовича О.В.,подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
При цьому питання про оскарження рішення Охтирської міської ради від 09 квітня 2025 року №1304-МР «Про затвердження технічної документації із землеустрою та приватизацію земельних ділянок» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі земельної ділянки ОСОБА_3 , не ставиться. 
Апеляційну скаргу мотивують тим, що відповідач, підробивши підпис ОСОБА_1 на акті погодження меж земельної ділянки від 11 липня 2024 року, приватизувала земельну ділянку, якою користується ОСОБА_1 . Представником позивачів подано до суду першої інстанції клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, проте ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні його клопотання. Вважають, що питання погодження меж земельної ділянки є суттєвим при розгляді цієї справи.
Судом першої інстанції не надано оцінки тим обставинам, що Охтирська міська рада безпідставно відмовила позивачам у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою під будівництво гаражів, посилаючись на генеральний план міста. Чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст.118 ЗК України. Охтирська міська рада в оскаржуваному рішенні не вказала жодної із підстав визначених ст.118 ЗК України для відмови у наданні дозволу для розробки проектів землеустрою.
Вважають помилковим висновок суду першої інстанції щодо обраного позивачем способу захисту. Вважають, що обрали належний спосіб захисту, оскільки відповідач приватизувала землю, на їх думку, у незаконний спосіб, підробивши підпис суміжного землевласника та забравши частину землі, якою ОСОБА_1 користується з 1991 року.
Звертає увагу суду на те, що до 2025 року до ОСОБА_5 ніхто не пред`являв претензій чи вимог щодо незаконного користування землею.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не прибули, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Їх представник, адвокат Абрамович О.В., у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідачі у судове засідання апеляційного суду не прибули, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
Представник ОСОБА_3 , адвокат Собина П.М., надіслав клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні, доказів чого не подав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Верховний Суд вже неодноразово в своїх рішеннях, зокрема в постановах від 16 березня 2026 року у справі №128/1272/18, від 14 березня 2025 року у справі №203/3889/23, від 21 грудня 2023 року у справі №686/23143/20, від 27 квітня 2020 року у справі №802/562/18-а, від 21 червня 2018 року у справі №826/4504/17, звертав увагу на те, що повноваження щодо відкладення судового розгляду на підставі поданого учасниками судового процесу клопотання є дискреційними.
Колегія суддів враховує, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Враховуючи передбачені чинним процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи в якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності в справі матеріалів для її розгляду, заслухавши думку представника позивачів, який бере участь у судовому засіданні, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення. Тому клопотання представника ОСОБА_3 , адвоката Собини П.М., про відкладення судового засідання, задоволенню не підлягає. 

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

На підставі свідоцтва про право на спадщину від 26 січня 1993 року, зареєстрованим в реєстрі за №119, а також згідно з витягом з Державного реєстру речових прав від 06 листопада 2023 року, ОСОБА_6 є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13-14, т. 1).
Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , складеного 19 березня 1992 року, домоволодіння за цією адресою складається з житлового будинку, сараю, погреба, літньої кухні, огорожі, колодязя. Згідно з експлікацією земельної ділянки: всього по документам – 910 кв.м, у фактичному користуванні – 5105 кв.м, в тому числі: під будівлями – 118 кв.м, ґрунт – 491 кв.м, під городом – 301 кв.м, надлишок – 4195 кв.м (а.с. 15-17, т. 1).
Рішенням Охтирської міської ради від 29 лютого 2024 року №978-МР затверджено технічну документацію із землеустрою та безоплатно надано у приватну власність земельну ділянку громадянам згідно з додатком 1, зокрема, ОСОБА_1 надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га, з кадастровим номером 59102:00000:20:003:0097, за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 18-24, т. 1).
Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 59102:00000:20:003:0097 зареєстровано за ОСОБА_1 19 березня 2024 року (а.с. 25, т. 1). 
17 листопада 2023 року ОСОБА_2 зверталася до міського голови із заявою, в якій просила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки у власність (біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить її матері ОСОБА_1 ), орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), якою з 1991 року користується вся її родина (а.с. 26-27, т. 1).
Рішенням Охтирської міської ради від 08 грудня 2023 року №901-МР ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд – код КВЦПЗД 02.01, землі житлової та громадської забудови поряд із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що у відповідності до плану зонування території міста Охтирка земельна ділянка розташована в зоні садибної та блокованої забудови в санітарно-захисній зоні від кладовища, для якого нормативна санітарно-захисна зона становить 300 м, у межах якої, відповідно до ст. 114 ЗК України, забороняється будівництво житлових об`єктів, об`єктів соціальної інфраструктури та інших об`єктів, пов`язаних з постійним перебуванням людей, а тому відведення нової земельної ділянки для житлового будівництва є не дозволеним (а.с. 28, т.1). 
01 лютого 2024 року ОСОБА_1 зверталася до міського голови із заявою, в якій просила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки в оренду (біля домоволодіння, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 5910200000:20:003:0097 за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить їй особисто), орієнтовною площею 0,17 га, для садівництва або ведення особистого селянського господарства (присадибна ділянка), якою з 1991 року користується вся її родина, терміном на 49 років (а.с. 29, т. 1).
Рішенням Охтирської міської ради від 29 лютого 2024 року №974-МР ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1700 га, для садівництва або ведення особистого селянського господарства (присадибна ділянка), землі житлової та громадської забудови поряд із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що у відповідності до плану зонування території міста Охтирка земельна ділянка знаходиться в зоні садибної та блокованої забудови в санітарно-захисній зоні від кладовища, для якого нормативна санітарно-захисна зона становить 300 м, де не можна допускати розміщення нових житлових будинків з прибудинковими територіями, вирощування сільськогосподарської продукції, ведення тваринництва, а також генеральним планом міста Охтирка не передбачено використання земельних ділянок для садівництва або ведення особистого селянського господарства за межами садових товариств, тому відведення нової земельної ділянки для зазначених цілей є не дозволеним (а.с. 30, т.1). 
25 липня 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до міського голови із заявами, в яких просили надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтовною площею 0,0100 га, для будівництва та обслуговування індивідуального гаража (землі житлової та громадської забудови) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 31-32, 34-35, т.1).
Рішенням Охтирської міської ради від 09 квітня 2025 №1291-МР ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0100 га, для будівництва індивідуальних гаражів – код КВЦПЗД – 02.05, землі житлової та громадської забудови поряд із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що у відповідності до плану зонування території міста Охтирка земельна ділянка знаходиться в санітарно-захисній зоні від кладовища, для якого нормативна санітарно-захисна зона становить 300 м, детальний план території на відповідний квартал не розроблявся, визначитися з дотриманням вимог ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» при забудові неможливо (а.с. 33, 36, т. 1).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 червня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №520, ОСОБА_3 успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , житловий будинок з господарчими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці, яка у приватну власність не передавалася (а.с. 37, т. 1).
Право власності на житловий будинок з господарчими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_3 20 червня 2019 року (а.с. 38, т.1). 
На підставі рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради народних депутатів від 10 березня 1983 року №196 ОСОБА_4 виділена земельна ділянка по АДРЕСА_2 , площею 400 кв.м із земель фону міськради, дозволено будівництво житлового будинку (а.с. 44, т. 1).
Згідно з договором від 03 листопада 1983 року, укладеним між виконкомом Охтирської міської ради народних депутатів та ОСОБА_4 , відповідно до рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради народних депутатів від 10 березня 1983 року №196, ОСОБА_4 надана на праві безстрокового користування земельна ділянка в АДРЕСА_2 , загальною площею 400 кв.м, на якій він зобов`язався побудувати житловий будинок (а.с. 45-46, т.1).
Відповідно до акту від 24 вересня 1991 року, затвердженому рішенням виконкому Охтирської міської ради народних депутатів від 26 вересня 1991 року, житловий будинок по АДРЕСА_2 , прийнято в експлуатацію (а.с. 47, т.1). 
07 серпня 2024 року ОСОБА_3 звернулася до міського голови із заявою, в якій просила затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передати у приватну власність земельну ділянку, площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) – землі житлової та громадської забудови, по АДРЕСА_2 , кадастровий номер 5910200000:20:003:0098. До заяви додано копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 48-65, т.1).
Рішенням Охтирської міської ради від 09 квітня 2025 року №1304-МР затверджено технічну документацію із землеустрою та безоплатно надано у приватну власність земельну ділянку громадянам згідно з додатком 1, зокрема, ОСОБА_3 надано земельну ділянку площею 0,1000 га, з кадастровим номером 59102:00000:20:003:0098, за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 66-73, т. 1).
Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 59102:00000:20:003:0098 зареєстровано за ОСОБА_3 16 квітня 2025 року (а.с. 74, т. 1). 
Відповідно до протоколу засідання узгоджувальної комісії з питань вирішення земельних спорів від 05 лютого 2025 року, комісія вирішила заяву ОСОБА_3 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів, винести на засідання постійної комісії з питань містобудування, регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища, а потім на засідання чергової сесії Охтирської міської ради (а.с. 75-77, т. 1).
Згідно з витягом з протоколу №2 засідання постійної комісії з питань містобудування, регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища від 07 квітня 2025 року рішення з підтримання проекту рішення «Про затвердження технічної документації із землеустрою та приватизацію земельних ділянок» комісією не було прийнято (а.с. 78, т. 1).
Відповідно до витягу з протоколу №4 засідання з питань правової політики, місцевого самоврядування, депутатської етики, гуманітарної політики та соціального захисту від 08 квітня 2025 року комісією було вирішено підтримати проект рішення «Про затвердження технічної документації із землеустрою та приватизацію земельних ділянок» (а.с. 79-80, т. 1).
Рішенням Охтирської міської ради від 11 грудня 2020 року №17-МР затверджено Положення про постійні комісії Охтирської міської ради восьмого скликання (а.с. 84-97, т. 1).
Відповідно до інформації виконавчого комітету Охтирської міської ради від 29 травня 2025 року №01-05/1510 рішенням Охтирської міської ради від 10 липня 2007 року №325-МР «Про затвердження проектної документації «Генеральний план м. Охтирки Сумської області» затверджено генеральний план міста Охтирка. Рішенням Охтирської міської ради від 28 серпня 2014 року №1192-МР «Про затвердження містобудівної документації» затверджено план зонування території міста Охтирка. У відповідності до плану зонування території міста Охтирка земельна ділянка по вул. Весняна, 1 (колишня АДРЕСА_1 знаходиться в зоні садибної та блокованої забудови в санітарно-захисній зоні від кладовища, для якого нормативна санітарно захисна зона становить 300м, де до переважних видів забудови земельних ділянок належить: пожежні депо, банки, пральні, гаражі, склади (крім продовольчих), споруди управлінь різних служб, конструкторські бюро, учбові заклади, технічні училища (без гуртожитків); магазини, підприємства громадського харчування, поліклініки, науково-дослідні лабораторії, КНС, розсадники рослин для озеленення підприємств і СЗЗ. Не допускається розміщувати: житлові будинки з присадибними ділянками, багатоповерхові житлові будинки, гуртожитки, готелі, будинки для приїжджих; дитячі дошкільні заклади, загальноосвітні школи, лікувально-профілактичні й оздоровчі заклади, стаціонари; спортивні споруди, сади, парки, садівничі товариства; охоронні зони джерел водопостачання, водозабірні споруди; не допускається вирощування сільськогосподарської продукції, ведення тваринництва (а.с. 103-106, т. 1).
Із талону-повідомлення Єдиного обліку №11196 від 19 червня 2025 року слідує, що адвокат Абрамович О.В. 19 червня 2025 року звернувся до Охтирського РВП ГУНП в Сумській області із заявою щодо підробки підпису ОСОБА_1 в акті погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами (а.с. 108, т. 1). 
Охтирською міською радою надано суду технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 126-149, т. 1).
Згідно з інформацією відділу містобудування та архітектури Охтирської міської ради від 05 серпня 2024 року №14-09/94 та 14-09/95 щодо заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0100 га по АДРЕСА_1 , поруч з земельною ділянкою № НОМЕР_1 , для будівництва індивідуальних гаражів, повідомлено, що у відповідності до плану зонування території міста Охтирка земельна ділянка знаходиться в зоні садибної та блокованої забудови в санітарно-захисній зоні від кладовища, для якого нормативна санітарно-захисна зона становить 300м, до дозволених видів забудови відносяться гаражі, розміщення яких не суперечить вимогам державних будівельних норм, зокрема дотримання протипожежних відстаней до будівель побудованих на суміжній земельній ділянці згідно з ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій». Разом з цим, бажана земельна ділянка знаходиться на території, яка вільна від забудови в оточенні земель, що не сформовані та не передані у власність чи користування, межі земельних ділянок не винесені в натурі (на місцевості відсутні межові знаки, тому визначитися з місцем розташування (по відношенню до інших земельних ділянок) бажаної земельної ділянки, її розмірами, площею і доцільністю відведення для будівництва гаражів, не можливо. Враховуючи ситуацію, яка склалася, а також те, що діючим генеральним планом м. Охтирка та планом зонування території м. Охтирка не визначено певну територію та її розмір, детальний план території на відповідний квартал не розроблявся, визначитися з дотриманням вимогам державних будівельних норм при забудові не можливо, отже розглянути питання відведення даної земельної ділянки для будівництва гаражів буде можливо після формування суміжних земельних ділянок (а.с. 203-204, т. 1).
Допитаний у суді першої інстанції як свідок начальник відділу містобудування та архітектури Охтирської міської ради, ОСОБА_7 , пояснив, що відділ містобудування та архітектури у своїй діяльності керується містобудівною документацією. Так, відповідно до плану зонування території міста Охтирка, земельна ділянка, на яку претендували позивачі, знаходиться в зоні садибної та блокованої забудови в санітарно-захисній зоні від кладовища, для якого нормативна санітарно-захисна зона становить 300м, де до дозволених видів забудови відносяться гаражі, розміщення яких не суперечитиме вимогам державних будівельних норм. Разом з тим, бажані земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для розміщення індивідуальних гаражів, знаходяться на території, яка вільна від забудови в оточенні земель, що не сформовані та не передані у власність чи користування, межі земельних ділянок не винесені в натурі (на місцевості), відсутні межові знаки, тому визначитися з місцем розташування (по відношенню до інших земельних ділянок, будівель і споруд) бажаної земельної ділянки, її розмірами, площею та доцільністю відведення для будівництва гаражів, неможливо. Враховуючи, що діючим генеральним планом м. Охтирка та планом зонування території м. Охтирка не визначено певну територію та її розмір, детальний план території на відповідний квартал не розроблявся, визначитися з дотриманням вимог державних будівельних норм при забудові неможливо, тому розглянути питання відведення цих земельних ділянок для будівництва гаражів можливе лише після формування суміжних земельних ділянок. Виділення земельної ділянки ОСОБА_3 відбулося за іншою, спрощеною процедурою.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16).
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Тлумачення вказаних норм права свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України, в якій зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17; від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16; від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц; від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц; від 06 квітня 2021 року у справі №925/642/19. 
Звертаючись до суду з позовом, позивачі, зокрема, просили скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 59102:00000:20:003:0098, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_2 та скасувати державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_3 .
Рішення в частині визнання незаконним та скасування рішення Охтирської міської ради від 09 квітня 2025 №1304-МР «Про затвердження технічної документації із землеустрою та приватизацію земельних ділянок» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі ОСОБА_3 земельної ділянки по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1 га, кадастровий номер 59102:00000:20:003:0098, в апеляційному порядку не оскаржується, про що представником позивачів уточнено в заяві про усунення недоліків від 16 квітня 2026 року та підтверджено у судовому засіданні. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюється судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.
Відповідно до частин другої, третьої статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю) (частина перша статті 81 ЗК України).
Згідно із частинами першою-третьою, п`ятою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої 1 статті 118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
До заяви додається розроблена відповідно до Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.
У частині дев`ятій статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відповідно до частини першої 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Згідно з частиною першою 1 статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що особа (позивачі) з дотриманням правил статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне їй майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача.
Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, у тому числі документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки з огляду на обрання позивачами неналежного способу захисту. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки не приведуть до відновлення порушених прав та інтересів позивачів, тобто не є належним та ефективним способом захисту. Належним способом захисту позивачів є віндикаційний позов, який у цій справі не заявлявся. Обрання позивачами неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19; від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19; від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19; від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18; від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19; від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20; від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц).

Позиція апеляційного суду щодо доводів апеляційної скарги позивачів про визнання незаконним та скасування рішення Охтирської міської ради від 09 квітня 2025 року №1291-МР «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» в частині відмови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини 1 статті 19 КАС України).
Суб`єктом владних повноважень є, зокрема, орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).
Адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини 1 статті 4 КАС України).
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Так, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (пункт 5.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №914/2006/17).
Отже, у публічно-правовому спорі сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні: одна зі сторін - суб`єкт владних повноважень - виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Зазначені функції суб`єкт владних повноважень має виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.
Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.
Цивільний процесуальний кодекс України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина 1 статті 19 ЦПК України).
У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права й обов`язки безпосередньо виникають, зокрема, з актів органів місцевого самоврядування (частина 4 статті 11 ЦК України). Отже, їхні рішення можуть бути підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина 1 статті 21 ЦК України).
Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з погляду його законності, а вимога про визнання такого рішення незаконним і про його скасування - розглядатися за правилами цивільного судочинства, якщо внаслідок реалізації такого рішення у фізичної особи виникло цивільне право, і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У цьому разі вказану вимогу можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являти до суду для розгляду за правилами цивільного судочинства, якщо фактично метою заявлення зазначеної позовної вимоги є оспорювання речового права (права власності), що виникло внаслідок реалізації відповідного рішення суб`єкта владних повноважень (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 24 квітня 2018 року у справі №401/2400/16-ц, від 15 травня 2018 року у справі №809/739/17, від 20 вересня 2018 року у справі №126/1373/17).
Згідно з практикою Великої Палати Верховного Суду отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю прийняття рішення органом місцевого самоврядування (постанова Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі №826/5735/16). 
Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом. Відтак правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією такого рішення, не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб (постанова Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №380/624/16-ц).
У справі, що переглядається, рішенням Охтирської міської ради від 09 квітня 2025 №1291-МР ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0100 га, для будівництва індивідуальних гаражів – код КВЦПЗД – 02.05, землі житлової та громадської забудови поряд із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що у відповідності до плану зонування території міста Охтирка земельна ділянка знаходиться в санітарно-захисній зоні від кладовища, для якого нормативна санітарно-захисна зона становить 300 м, детальний план території на відповідний квартал не розроблявся, визначитися з дотриманням вимог ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» при забудові неможливо. 
Відділ містобудування та архітектури Охтирської міської ради стосовно заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0100 га по АДРЕСА_1 , поруч з земельною ділянкою № НОМЕР_1 , для будівництва індивідуальних гаражів, надав інформацію, що у відповідності до плану зонування території міста Охтирка земельна ділянка перебуває в зоні садибної та блокованої забудови в санітарно-захисній зоні від кладовища, для якого нормативна санітарно-захисна зона становить 300м, до дозволених видів забудови відносяться гаражі, розміщення яких не суперечить вимогам державних будівельних норм, зокрема дотримання протипожежних відстаней до будівель побудованих на суміжній земельній ділянці згідно з ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій». Разом з цим, бажана земельна ділянка перебуває на території, яка вільна від забудови в оточенні земель, що не сформовані та не передані у власність чи користування, межі земельних ділянок не винесені в натурі (на місцевості відсутні межові знаки, тому визначитися з місцем розташування (по відношенню до інших земельних ділянок) бажаної земельної ділянки, її розмірами, площею і доцільністю відведення для будівництва гаражів, не можливо. Враховуючи ситуацію, яка склалася, а також те, що діючим генеральним планом м. Охтирка та планом зонування території м. Охтирка не визначено певну територію та її розмір, детальний план території на відповідний квартал не розроблявся, визначитися з дотриманням вимогам державних будівельних норм при забудові не можливо. Отже розглянути питання відведення земельної ділянки для будівництва гаражів буде можливо після формування суміжних земельних ділянок.
Вказане у засіданні суду першої інстанції підтвердив допитаний як свідок начальник відділу містобудування та архітектури Охтирської міської ради, ОСОБА_7 .
Таким чином, у цій справі в частині вимог про визнання незаконним та скасування рішення Охтирської міської ради від 09 квітня 2025 року №1291-МР «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» та зобов`язання повторно розглянути заяви позивачів про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, спір, який виникає з цивільних правовідносин, - відсутній. Дослідженню в цій частині вимог підлягають виключно владні управлінські рішення Охтирської міської ради, яка у межах спірних відносин діє як суб`єкт владних повноважень, що свідчить про поширення в цій частині вимог юрисдикції адміністративного суду.
Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином визначив характер спору в цій частині позовних вимог, суб`єктний склад правовідносин, предмет та підстави заявлених вимог, унаслідок чого дійшов правильного висновку щодо належності спору в цій частині вимог до адміністративної юрисдикції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення Охтирської міської ради від 09 квітня 2025 року №1291-МР «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» та зобов`язання повторно розглянути заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки спір у цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відноситься до юрисдикції адміністративних судів. 
Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, ухвалив законне та обґрунтоване рішення суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 375 ЦПК України).
Висновки суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги за результатами апеляційного перегляду рішення, свідчать про те, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Висновки суду щодо судових витрат

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
Оскільки апеляційна скарга залишена апеляційним судом без задоволення, то відсутні підстави для відшкодування заявникам апеляційної скарги судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка подана їх представником – адвокатом Абрамовичем Олексієм Володимировичем, залишити без задоволення.
Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 червня 2026 року.

Головуючий -  	Я.Л. Петен	

Судді: А.О. Замченко 

А.М. Худик