154/2010/26 
2-о/154/63/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року Володимирський міський суд Волинської області у складі:
головуючого - судді Лутая А.М.,
за участю секретаря судового засідання – Бойко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, заінтересована особа: Володимирська міська рада Волинської області, 
ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 у травні 2026 року звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, яку обґрунтовує тим, що 29 жовтня 2008 року Володимир-Волинською міською радою, було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, відповідно до якого квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
На підставі вищевказаного свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Володимир-Волинською міською радою 29.10.2008, КП « Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» здійснило реєстрацію права спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , номер запису 3428 в книзі 19Д, реєстраційний номер 25220407, що оформлено Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.10.2008 № 20761451.
Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника - ОСОБА_2 . Спадкове майно, що залишилось після його смерті складається з 1/3 частки вказаної вище квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіт спадкодавець не лишив, інших спадкоємців немає.
На даний час виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно. З метою видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну ОСОБА_2 частку квартири, заявник звернувся до Володимирської державної нотаріальної контори. Державним нотаріусом Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області Билень Н.П. йому було надано письмове роз`яснення (№ 416/01-16 від 01.05.2026), де зазначено, що у поданих документах було допущено помилку, а саме, у свідоцтві про право власності на нерухоме майно, виданому Володимир-Волинською міською радою Волинської області 29 жовтня 2008 року та у витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20761451, виданому КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 30 жовтня 2008 року, зазначено по батькові спадкодавця « ОСОБА_4 », замість « ОСОБА_5 », як вказано у свідоцтві про смерть та інших належних документах спадкодавця. 
Наявність таких розбіжностей у документах спадкодавця позбавляє заявника можливості оформити свої спадкові права, а тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів із заявою про встановлення факту належності ОСОБА_2 правовстановлюючих документів на 1/3 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В іншому порядку встановити вищевказаний факт заявник не має можливості. 
Ухвалою суду від 19.05.2026 на підставі вказаної заяви відкрито провадження у справі та призначено її розгляд по суті за правилами окремого провадження.
У судове засідання заявник не з`явився, подав заяву, в якій заявлені вимоги підтримав, просить розгляд справи проводити за його відсутності.
Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з`явився, однак подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи за відсутності представника, не заперечує проти задоволення заяви.
Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
За змістом норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду сформувала такий висновок: "В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів".
До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).
У своїй заяві ОСОБА_1 , як на підставу звернення до суду, вказує на те, що допущена в правовстановлюючому документі помилка перешкоджає йому оформити спадкові права, після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується листом державного нотаріуса Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області Билень Н.П. від 01.05.2026 №416/01-16.
З досліджених судом: свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Володимир-Волинською міською радою Волинської області 29.10.2008, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20761451, виданого КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 30.10.2008 встановлено, що вони видан, зокрема на ім`я « ОСОБА_2 ».
Разом з тим, у наданій суду копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 вказано ім`я, прізвище та по батькові спадкодавця як « ОСОБА_2 ».
Отже, встановлено, що по батькові спадкодавця у вищезазначених правовстановлюючих документах не збігається з його по батькові в свідоцтві про смерть та свідоцтві про народження, через що заявник позбавлений можливості оформити свої спадкові права.
Враховуючи вищенаведене, оцінивши всі докази в сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги заявника є законними, обґрунтованими, доведеними, а тому їх слід задовольнити. 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 81, п.1 ч.1 ст.315, 319 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів - задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , правовстановлюючих документів, а саме:
- свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Володимир-Волинською міською радою Волинської області 29.10.2008 року на ім`я ОСОБА_2 ;
- витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20761451, виданого КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 30.10.2008 року на ім`я ОСОБА_2 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 18.06.2026.

Головуючий: А.М. Лутай