Справа № 308/7096/25
2а/303/71/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2026 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Торинець Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся з позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, капрала поліції бат. УПП роти 2 УПП в Закарпатській області Мельничука І.І., про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, вказуючи, що постановою серії ЕНА №3789512 від 04.01.2025 капрала поліції бат. УПП роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Мельничука І.І. його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що він 04.01.2025 о 15:44 годині в м. Ужгород на дорозі М-08 1 км, керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 93 км/год в населеному пункті м. Ужгород, чим перевищив швидкість руху на 43 км/год. Швидкість вимірювалася на ТruCam ТС 008427, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП. Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав. 04.01.2025 його було зупинено працівниками УПП та повідомлено про те, що він допустив перевищення швидкості, яке зафіксовано пристроєм ТruСаm. У наданні доказів перевищення швидкості йому відмовлено, працівник поліції в момент фіксації правопорушення тримав зазначений пристрій у руках та не надав йому доказів, з якої відстані він здійснював вимір швидкості. Ці обставини викликають сумнів щодо коректності результатів вимірювання. Однак, незважаючи на наведене, працівником поліції було складено постанову про адміністративне правопорушення. Другий екземпляр постанови, у відповідності до ст. 258 КУпАП йому не вручено, оскільки з технічних причин текст неможливо було прочитати, що позбавило його можливості оскарження останньої. Оскільки з постановою він не погодився, працівник УПП повідомив, що копія постанови надійде поштою за місцем його проживання. Окрім того, контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70 ПДР), оскільки вимоги передбачають, що інформація щодо встановленої відеотехніки і сама відеотехніка фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці. Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху» інформує про можливість здійснення контролю порушення Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Вважає, що прилад ТruСаm при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим. Оскаржувана постанова не містить достатніх відомостей про факт належної фіксації допущеного правопорушення належно встановленим технічним приладом. Натомість притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Просив скасувати постанову серії ЕНА №3789512 від 04.01.2025 капрала поліції бат. УПП роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Мельничука 1.1, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.08.2025 поновлено позивачу строк звернення до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3789512. Замінено неналежних відповідачів Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, капрала поліції бат. УПП роти 2 УПП в Закарпатській області Мельничука І.І. на належного відповідача Департамент патрульної поліції. Відкрито провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
Департамент патрульної поліції направив до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 04.01.2025 року під час несення служби працівниками управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС 008427, за адресою: Закарпатська область, автомобільна дорога М-08 «Об`їзд м. Ужгорода - контрольно пропускний пункт «Ужгород» » км. 1 виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме водій транспортного засобу «Mercedes Benz 280» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 93 (дев`яносто три) км/год в населеному пункті, чим перевищив встановлене обмеження максимальної швидкості руху на 43 (сорок три) км/год, порушивши п. 12.4 ПДР України. На підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» транспортний засіб було зупинено. Інспектор підійшов до відповідача і пояснив причину, підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи, що зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У ході розгляду справи всі усні доводи позивача були взяті до уваги, письмових пояснень чи клопотань позивач не надавав. Надати відеозаписи з нагрудних камер поліцейського відповідач немає змоги, оскільки такі не зберігалися довше необхідного терміну згідно п. 3 розділу VIII «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 (підтверджується довідкою сектору зв`язку та телекомунікацій УПП в Закарпатській області ДПП). У визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП. Інспектор виніс постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 340 грн., відповідно до санкції статті. Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте не надав жодного доказу на її підтвердження. Обставини викладені у позовній заяві являються суб`єктивною думкою позивача та не спростовують факт вчинення ним правопорушення. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі. Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управлінь патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити.
Представник Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. 
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 04.01.2025 о 15:44 в м. Ужгород на дорозі М-08, 1км водій ОСОБА_2 , керуючи ТЗ Mercedes-Benz 280, номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 93км/год в населеному пункті м. Ужгород, чим перевищив швидкість руху на 43 км/год. Швидкість вимірювалась на TruCam TC008427. Зазначеним Попадинець Р. скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.
Постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 3789512 від 04.01.2025 до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн.   
За приписами статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Згідно ч. 1, 2 статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься серед інших вказана частина 1 статті 122 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення Правил дорожнього руху (стаття 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 КАС України).
Відповідно до частини першої статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 14 ЗУ «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух
За ст. 53 ЗУ «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» визначається «Правилами дорожнього руху», які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР).
Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 12.4 ПДР установлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
Отже, у населених пунктах організований інтенсивний дорожній рух, що вимагає підвищеної уваги до забезпечення безпеки на проїзній частині, тому в таких місцях на всіх ділянках доріг (крім житлових зон і територій підприємств) встановлено максимально допустиме обмеження швидкості руху в 50 км/год. Дане обмеження встановленої максимальної швидкості руху вводиться знаком 5.51 «Початок населеного пункту» і скасовується знаком 5.52 «Кінець населеного пункту».
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП може бути притягнута особа, яка допустила перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.
Відповідно до положень пп 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
За змістом ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 ЗУ «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні. Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці. Строки та порядок зберігання матеріалів фото- і кінозйомки, відеозапису та результатів їх аналізу встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Тобто, положення ЗУ «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію з відеозаписів та фотокарток в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.
Стосовно порядку використання лазерного вимірювача TruCам LTI 20/20, серійний номер ТС 008427, необхідно зазначити наступне.
Положення п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» прямо передбачають можливість використання поліцією фото- і відеотехніки, у тому числі техніки, що працює в автоматичному режимі, а також технічних приладів і технічних засобів для виявлення та/або фіксації правопорушень.
Використання законодавцем формулювання «у тому числі» свідчить про те, що техніка, яка працює в автоматичному режимі, не є єдино допустимим способом фіксації правопорушень, а лише одним із передбачених законом варіантів застосування технічних засобів. Така конструкція норми означає, що поряд із автоматичною фіксацією закон допускає також використання технічних приладів у неавтоматичному режимі, тобто безпосередньо уповноваженим працівником поліції під час здійснення контролю за дотриманням правил дорожнього руху.
Інше тлумачення фактично зводило б зміст норми лише до автоматичної фіксації, що суперечило б як буквальному змісту ст. 40 Закону, так і положенням Кодексу України про адміністративні правопорушення, який окремо розмежовує правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, та правопорушення, зафіксовані уповноваженою посадовою особою не в автоматичному режимі.
З аналізу ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» можна дійти висновку, що застосування у конструкції цієї норми похилої риски між словами «монтувати/розміщувати» свідчить про відсутність обмеження виключно стаціонарним способом використання відповідних технічних засобів. Законодавець свідомо розмежував поняття «монтувати» та розміщувати», що вказує на можливість як стаціонарно встановлення таких пристроїв, так і їх мобільного використання залежно від умов несення служби. 
При цьому зазначені технічні прилади та технічні засоби поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, а також монтувати чи розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Суд вважає, що вживання законодавцем слова «може», а не «зобов`язана», «виключно» чи «лише», свідчить про можливі варіанти поведінки, а не про імперативний характер зазначеної норми права. Таким чином, диспозитивний характер цієї норми надає право працівникам поліції самостійно обирати спосіб застосування технічного засобу залежно від конкретної службової ситуації.
Твердження позивача про можливість застосування лазерного вимірювача TruCам тільки шляхом його стаціонарного розміщення не заслуговує на увагу також з тієї причини, що положення ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» містить загальні норми і застосування тільки її положень про способи закріплення, монтування, розміщення технічних приладів та технічних засобів, що передбачені пунктами 1, 2 частини першої зазначеної статті до всіх без винятку приладів та технічних засобів неможливе, оскільки таке залежить від їх виду, розміру, способу використання, режиму роботи та інших факторів. 
Такий підхід щодо можливості різних способів використання технічних засобів вимірювання повністю узгоджується і з положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Норми КУпАП розмежовують правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, та правопорушення, зафіксовані уповноваженою посадовою особою не в автоматичному режимі із застосуванням відповідних технічних приладів. Тобто законодавець прямо передбачає існування двох самостійних способів фіксації: автоматичного (стаціонарного) та неавтоматичного (безпосередньо працівником поліції під час несення служби).
Саме стаціонарне розміщення технічних засобів більшою мірою характерне для приладів автоматичної фіксації, які функціонують без безпосередньої участі поліцейського та здійснюють безперервний контроль дорожнього руху. Натомість прилад TruCam за своїми технічними характеристиками є лазерним вимірювачем швидкості, який передбачає використання уповноваженим працівником поліції під час здійснення нагляду за безпекою дорожнього руху, у тому числі в ручному режимі або із застосуванням допоміжного кріплення (штативу).
Відповідно до витребуваного судом у відповідача Посібника користувача вимірювача швидкості транспортних засобів лазерного LTI 20/20 TruCAM ІІ (далі TruCAM ІІ) призначении? для вимірювання швидкості руху транспортних засобів (ТЗ) в ручному або автоматичному режимах. Вимірювач відноситься до мобільних або ручних (залежно від ступеню участі оператора у процесі роботи вимірювача) дистанціи?них приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху. Вимірювач використовуються під час контролю швидкості ТЗ підрозділами Національноі? Поліціі? та уповноваженими організаціями. Принцип діі? вимірювача базується на реалізаціі? опосередкованого метода вимірювання швидкості ТЗ шляхом вимірювання відстані до ТЗ, якии? рухається, за рівні проміжки часу. Відстань до ТЗ пропорціи?на проміжку часу між випромінюванням вимірювачем лазерного імпульсу та прии?омом імпульсу, що відбився від ТЗ. У ручному режимі оператор сам обирає ТЗ, швидкість руху якого буде виміряна. При цьому можливии? режим відеофіксаціі?. У автоматичному режимі при перевищенні встановленого обмеження швидкості руху ТЗ здіи?снюється фото/відео фіксація подіі?, що має ознаки порушення ПДР.
Можливість використання приладу TruCam LTI 20/20 у ручному режимі прямо передбачена посібником користувача, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання) та не суперечить вимогам законодавства.
Отже, вимога щодо виключно стаціонарного використання TruCam суперечила б як змісту статті 40 ЗУ «Про Національну поліцію», так і системному тлумаченню норм КУпАП, які прямо допускають фіксацію правопорушень не лише в автоматичному, але й у звичайному (неавтоматичному) режимі. Сам факт використання приладу в ручному режимі не свідчить про незаконність притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо дотримано вимоги щодо сертифікації приладу, його повірки та належної ідентифікації транспортного засобу і факту правопорушення.
Таким чином, положення статті 40 ЗУ «Про національну поліцію» не встановлюють обов`язку використання приладу TruCam виключно у стаціонарно змонтованому положенні. Навпаки, норма прямо допускає можливість його використання як у стаціонарному режимі, так і в ручному режимі. Згідно з постановою серія ЕНА № 3789512 на позивача накладено стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Тому доводи позивача про незаконність фіксації швидкості виключно з підстав відсутності стаціонарного розміщення приладу є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону.
З огляду на викладене, докази здобуті з використанням лазерного вимірювача швидкості TruCАM серійний номер ТС 008427 є належні та допустимі.
На підтвердження того, що позивач дійсно допустив порушення зазначених вище вимог ПДР, відповідачем до суду разом із відзивом на позовну заяву подано докази у вигляді фото вчиненого правопорушення, з яких видно, що ТЗ позивача в межах населеного пункту рухався зі швидкістю 93 км/г.
Щодо доводів позивача щодо коректності результатів вимірювання слід зазначити наступне.
Лазерний вимірювач TruCam LT1 20/20 є засобом вимірювальної техніки, який використовується відповідно до ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність».
Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2026 №193.
Відповідачем надано свідоцтво ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт») про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/30509 від 16.04.2024, яке було чинне станом на дату скоєння адміністративного правопорушення, у якому зазначено, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCam II № ТС008427 відповідає технічній документації на вимірювач. Діапазон вимірювань швидкості - від 2/км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах:+2 км/год в діапозоні від 2 км/год до 200 км/год; +1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.
До свідоцтва додано сертифікат перевірки типу № UA.TR.001 22 054–20 строком дії з 26.12.2018 по 26.12.2028 який підтверджує відповідність типу засобу вимірювальної техніки застосованим вимогам Технічного регламенту та сертифікати відповідності від 09.01.2019 № UA.TR.001 22 3-19.
Відповідно до експертного висновку адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (адміністрація Держспецзв`язку) від 15.12.2023 № 04/05/02-1179/ВС1 в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES, визначений п. 5.2 ДСТУ ISO/IES18033-3:2015 (у режимі ЕСВ, визначеному ДСТУ ISO/IEC 10116:2019, із довжиною ключа 128 біт). У переліку об`єктів дослідження зазначено зразок із заводським номером ТС008427.
Листом Державного підприємства Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів від 01.07.2025 № 22-38/30 роз`яснено, що лазерний вимірювач TruCам відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Їхнє основне призначення це експлуатація в ручному режимі за утримування приладу в руках за безпосередньої участі оператора.
Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.
Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.
Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.
Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення Правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.
Згідно технічних характеристик, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості «TruCam LTI» 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку в автоматичному режимі, тому його покази можливо розцінювати, як належний, допустимий, достовірний та достатній доказ на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення. При цьому, відсутні підстави вважати, що вимірювання швидкості руху автомобіля позивача відбулось з більшою похибкою, ніж передбачено виробником та визначено у свідоцтві про повірку, що могло вплинути на результат вимірювання.
Постанова, що оскаржується, містить посилання на доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення, а саме покази вимірювання швидкості за допомогою приладу TruCam ТС008427. Покликання на факт фіксації правопорушення згаданим приладом є достатнім для ідентифікації основного доказу та відповідає вимогам статті 283 КУпАП.
Помилковою є позиція позивача про те, що контроль швидкості руху транспортного засобу міг здійснюватися виключно в межах дії дорожнього знака 5.70, який позначає застосування засобів фото- і відеофіксації порушень.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що перевищення швидкості було зафіксовано саме в межах населеного пункту, а тому правове регулювання спірних правовідносин визначається насамперед пунктом 12.4 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год, якщо інше не передбачено дорожніми знаками. 
Таке обмеження максимально допустимої швидкості не потребує додаткового встановлення знаком 5.70, оскільки воно вводиться самим фактом в`їзду до населеного пункту та позначається дорожнім знаком 5.51 «Початок населеного пункту», а припиняє свою дію лише після дорожнього знака 5.52 «Кінець населеного пункту».
Дорожній знак 5.70 не встановлює швидкісного режиму та не змінює меж допустимої швидкості, а лише інформує учасників дорожнього руху про можливе здійснення контролю із застосуванням технічних засобів фото- і відеофіксації. Відсутність такого знака сама по собі не скасовує обов`язку водія дотримуватись вимог пункту 12.4 ПДР України щодо максимально дозволеної швидкості руху в межах населеного пункту.
Отже, якщо перевищення швидкості зафіксовано в межах дії знака 5.51 та до моменту виїзду за знак 5.52, відповідальність настає саме за порушення встановленого пунктом 12.4 ПДР України обмеження швидкості, незалежно від наявності чи відсутності знака 5.70. Тому доводи позивача про обов`язковість здійснення контролю швидкості виключно в зоні дії знака 5.70 є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про залишення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності без змін, а позовної заяви без задоволення. 
Керуючись ст. 241-246, 268-272, 286 КАС України, ст. 121, 247, 251, 268 КУпАП, Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, суд 
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутні) до Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 40108646) про скасування постанови – відмовити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя