Справа № 161/5337/26 	Головуючий у 1 інстанції: Яремчук С. М. 	
Провадження № 22-ц/802/917/26  	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Осіпука В. В., Данилюк В. А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 26 травня 2026 року,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до  ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.
25 травня 2026 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Савчин А. І. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі цій справі, яке обґрунтоване тим, що відповідач є військовослужбовцем та перебуває у складі Збройних Сил України. У клопотанні представник відповідача просить зупинити провадження у справі до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України. 
Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 26 травня 2026 року провадження у справі зупинено до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Не погодившись із даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає її незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права, та просила оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано, що відповідач фактично реалізує своє право на захист через професійного представника, який бере участь у справі та подає процесуальні документи від його імені. Також вказує, що відповідач не бере безпосередньо участі у бойових діях, а тому сам факт проходження військової служби не свідчить про неможливість здійснення ним процесуальних прав та обов`язків. Крім того, предметом спору є забезпечення належного утримання неповнолітньої дитини, тому зупинення провадження фактично позбавить дитину можливості своєчасно отримувати належне матеріальне забезпечення та відкладає вирішення спору на невизначений строк.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.
Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду належить залишити без змін, виходячи з таких мотивів.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 заявив клопотання про зупинення провадження в справі у зв`язку з його перебуванням на військовій службі, і цю обставину підтвердив відповідними доказами, то наявні правові підстави для зупинення провадження в справі в силу вимог пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України до припинення перебування останнього у складі Збройних Сил України.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Дотримання розумних строків розгляду справи є важливим та одним з пріоритетних принципів цивільного судочинства. Поряд із цим існують обставини, за яких суд має право або ж зобов`язаний зупинити провадження у справі.
Зупинення провадження у справі – це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням певних визначених законом обставин, що перешкоджають подальшому руху справи до їх усунення.
Зупинення провадження у справі не повинне розглядатися як невиправдане затягування строків розгляду справи і застосовується лише за обставин, визначених процесуальним законом в інтересах виконання завдань судочинства.
Додержання судом процесуальних норм під час зупинення провадження у справі сприяє втіленню принципу юридичної визначеності, оскільки сторони мають право очікувати, що ці норми будуть застосовані.
У цивільному процесі підстави зупинення провадження регламентовані статтями 251 та 252 ЦПК України. Стаття 251 ЦПК України встановлює обов`язок суду зупинити провадження у справі, на відміну від статті 252 ЦПК України, де визначено лише таке право .
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
У даній справі ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 25 березня 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та з повідомленням (викликом) сторін.
25 травня 2026 року від відповідача ОСОБА_2 через його представника адвоката Савчин А. І. надійшло клопотання про зупинення провадження у цій справі, яке обґрунтоване тим, що відповідач є військовослужбовцем та перебуває у складі Збройних Сил України. У клопотанні просить зупинити провадження у справі до припинення його перебування у складі Збройних Сил України. 
Згідно з довідкою НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військової частини НОМЕР_2 від 28 квітня 2026 року № 08/2149 старший солдат ОСОБА_2 проходить військову службу у цій військовій частині з 09 серпня 2024 року по теперішній час (а.с.45).
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що, врахувавши належним чином підтверджений факт проходження відповідачем ОСОБА_2 військової служби в період дії воєнного стану, який є об`єктивною обставиною, що перешкоджає його участі в розгляді справи, а також вимоги процесуального закону щодо обов`язку суду зупинити провадження у справі за обставин перебування сторони на військовій службі, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зупинення провадження у цій справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України.
Колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не довів обставин щодо неможливості брати участь у судовому розгляді справи, а тому зупиняти провадження у справі немає підстав, з огляду на наступне.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2025 року № 754/947/22 зазначила, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України).
З моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення ЗСУ та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан».
Упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі.
Окрім того, коли суд вирішує питання щодо зупинення провадження у справі на цій підставі, в оцінці процесуального обов`язку щодо зупинення провадження враховується особиста думка сторони, яка перебуває на військовій службі.
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі і ця обставина підтверджується долученими до матеріалів справи належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі до припинення обставин, передбачених п. 2 ст. 1 статті 251 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги про порушення оскаржуваною ухвалою розумних строків розгляду справи апеляційний суд відхиляє, виходячи з такого.
Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15, зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Такими об`єктивними підставами зупинення провадження у даній справі є запроваджений в Україні згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 воєнний стан, що продовжений та триває на час розгляду справи як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, а також виконання відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо захисту Батьківщини.
Апеляційний суд вважає за потрібне зазначити, що статті 251, 252 ЦПК України, якими передбачено порядок та умови зупинення провадження у справі і які містять вичерпний перелік підстав, за яких суд зобов`язаний або має право зупинити провадження у справі, визначають, що така підстава, як перебування сторони у складі Збройних Сил України є обов`язковою підставою для зупинити провадження у справі судом.
При цьому суд правомірно керувався тим, що розгляд справи у відсутності відповідача ОСОБА_2 , який у зв`язку з проходженням військової служби не може прибути в судове засідання та висловити свою позицію щодо позову, призведе до порушення принципів рівності усіх учасників судового процесу та змагальності сторін.
Крім того, суд вважає, що покликання позивачки ОСОБА_1 на порушення права дитини щодо належного рівня матеріального забезпечення з боку батька у разі невирішення оперативно судом позову про збільшення розміру аліментів, є необґрунтованими, оскільки дитина продовжує отримувати від відповідача присуджені раніше аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час відповідно до закону становить 1756 грн.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не впливають на законність оскаржуваної ухвали.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала місцевого суду без змін, як така, що постановлена судом з додержанням вимог цивільного процесуального законодавства, а тому підстав для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції немає.
За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою ухвалення постанови у цій справі є 25 червня 2026 року - дата складення повного судового рішення.
Керуючись статтями 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 26 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді