Дата документу 30.06.2026 Справа № 335/7172/25

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Справа № 22-ц/807/1146/26 Головуючий у 1-й інстанції: Романько О.О.
Є.У.№ 335/7172/25 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючої: Кочеткової І.В.,
суддів: Гончар М.С.,
Кухаря С.В.,
секретар: Остащенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвоката Пономаренко Олександр Олександрович, до Запорізького державного медико-фармацевтичного університету про визнання протиправним та часткове скасування наказу про відрахування, зобов`язання поновити на навчанні, внесення змін до договору, стягнення моральної шкоди,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Балковий Руслан Леонідович, на рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2026 року, 
ВСТАНОВИВ:
У липні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Запорізького державного медико-фармацевтичного університету (далі – ЗДМФУ) про визнання протиправним та часткове скасування наказу про відрахування, зобов`язання поновити на навчанні, внесення змін до договору, стягнення моральної шкоди.
Зазначав, що ОСОБА_2 є громадянином Великої Британії та у 2023 році вступив на навчання для здобуття освітнього рівня магістр за спеціальністю «Медицина» на перший курс денної форми здобуття освіти 2 міжнародного факультету ЗДМФУ.
11.10.2023 сторони уклали договір №23-014 і додаток до нього №23-014/1 про навчання у закладах вищої освіти іноземних громадян, який не було підписано позивачем та відповідний письмовий екземпляр йому не надано. Пунктом 3.1 договору № 23-014 передбачено, що фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб на умовах договору, укладеного між закладом та фізичною особою, яка замовляє платну освітню послугу. Переклад договору на англійську мову позивачеві не надавався.
Пунктом 3.1 додатку до договору визначено, що оплата за навчання здобувача здійснюється в національній валюті України (по курсу Національного банку України на дату оплати) чи в іноземній валюті (USD, EUR) в формі безготівкового розрахунку на указаний закладом банківський рахунок, відповідно до чинного законодавства України.
Вартість навчання за весь період становить 28500 доларів США, а оплата за кожен семестр здійснюється до 5 жовтня та 15 лютого відповідно.
Наказом ЗДМФУ від 28.03.2025 №340-с ОСОБА_3 було відраховано з міжнародного факультету в зв`язку із наявністю фінансової та академічної заборгованості.
Відповідно до припису ЗДМФУ управлінням Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 9 квітня 2025 року дозвіл на тимчасове проживання позивача було анульовано.
Позивач не погоджується із рішенням університету про відрахування з навчання, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Вважає, що визначення університетом вартості навчання в іноземній валюті є порушенням ч. 7 ст. 73 Закону України «Про вищу освіту», відповідно до якої розмір плати за весь строк навчання встановлюється закладами вищої освіти в національній валюті.
Позивач оплачував перші два курси свого навчання згідно умов вищезгаданого договору. Через часткову окупацію Запорізької області позивач обмежений у використанні англійських банківських операцій та може розраховуватись лише зі свого українського рахунку та в гривнях.
У зв`язку із збільшенням обмінного курсу долару США до гривні вартість за навчання значно збільшилась, через що у листопаді 2024 року він звернувся до керівництва університету із листом, в якому описував свою проблему та просив встановити йому оплату навчання у гривні, або за курсом долару США на час зарахування на навчання.
Проте університет із цим не погодився та наполягав на тому, аби позивач платив за навчання саме у доларах США і за курсом на день оплати.
Неодноразові звернення позивача до Міністерства освіти, Національного Банку України, Міністерства охорони здоров`я, Державної служби якості освіти України та інших державних установ за вирішенням конфліктної ситуації ніяких результатів не принесли, університет відмовився врегулювати всі розбіжності шляхом переговорів та посередництва.
Міністерство охорони здоров`я України у листі від 14.04.2025 на його скаргу вказало, що встановлена договором плата за навчання у доларах США є дискримінаційною, суперечить статті 73 Закону України «Про вищу освіту». 
Міністерство запропонувало університету зв`язатися з позивачем, надати роз`яснення щодо підстав його відрахування і можливості подачі відповідної скарги (апеляції); обговорити можливість відновлення абітурієнта на навчанні в ЗДМФУ за умови подачі останнім відповідної заяви і погашення фінансової заборгованості, а також уточнити структуру оплати (в разі поновлення абітурієнтом навчання в ЗДМФУ) та у строк до 01.05.2025 повідомити позивача і Міністерство про результати комунікації.
Проте університет вказівку Міністерства охорони здоров`я не виконало, що свідчить про його нездатність належним чином реагувати на наглядові дії з боку держави.
Після декількох особистих зустрічей і переговорів університет Наказом від 28.03.2025 №340-с відрахував його, не надавши жодних обґрунтувань правомірності визначення вартості навчання в іноземній валюті та не надавши можливості оскаржити своє відрахування.
Спірний наказ не був наданий університетом позивачу; він був відрахований електронним листом з одним реченням від декана, без офіційного листа про відрахування.
Відмовивши позивачу у будь-яких внутрішніх апеляціях чи процедурі розгляду скарг, університет, на думку позивача, вчинив свавільне відрахування, порушуючи ст. 9 Закону України «Про звернення громадян». Як державний медичний та навчальний заклад, що фінансується державою, університет мав підвищений обов`язок турботи про студентів, який він явно не виконав.
Крім того, рішенням управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 09.04.2025 за вказівкою університету позивачеві було анульовано тимчасову посвідку на проживання, що змусило його покинути Україну протягом 7 днів за посередництва Міністерства охорони здоров`я України. Ці дії позбавили позивача можливості брати участь у процедурах нагляду з боку керівного органу, відповідального за стандарти медичної освіти.
Зазначені дії з боку університету позивач розцінює як акт помсти за його незгоду із умовами оплати за навчання, що, в свою чергу, позивач вважає свавільним порушенням його прав людини.
Після втручання Міністерства охорони здоров`я та визнання порушень законодавства з боку відповідача, позивач 15 квітня 2025 року перерахував платіж за ІІІ семестр, розрахований за початковим обмінним курсом, що діяв на момент його зарахування як жест доброї волі для сприяння посередництву.
Через кілька днів університет відхилив цей платіж та повернув перераховані кошти, що ще раз, на думку позивача, засвідчило відмову відповідача від переговорів або дотримання законного компромісу.
Такі дії відповідача позивач розцінює як грубе порушенням Закону України «Про вищу освіту», зокрема ч. 7 ст. 73 цього закону, також положень ст. 99 Конституції України, ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу України.
Окрім цього, позивач зазначив, що у відповідності до п. 3.4 Договору від 11.10.2023 терміни розрахунків за цим договором можуть бути змінені за зверненням замовника/здобувача/третьою особою відповідно до наказу ректора.
Відповідно до п. 3.7 цього ж договору замовник може звернутися до закладу з проханням про перенесення термінів оплати, про що видається відповідний наказ.
Натомість, позивач неодноразово звертався до університету із заявами щодо зміни порядку оплати, термінів оплати та просив обґрунтувати правомірність встановлення оплати навчання саме в іноземній валюті.
Проте, жодним чином не обґрунтовуючи письмово правомірність своїх дій, не надаючи додаткового часу на оплату, не надаючи позивачу письмового попередження про його виключення в разі несплати навчання, університет неправомірно прийняв рішення про відрахування. 
Крім того, позивач вважає, що університетом порушені норми законодавства, які регулюють договірні правовідносини. Зокрема, у відповідності до положень Цивільного кодексу України договір вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди по всіх його істотних умовах.
ОСОБА_2 зазначає, що у нього з наявних матеріалів є лише не підписана ним скан-копія договору про навчання від 11.10.2023 №23-014 та додаток до договору №23-014/1, які викладені українською мовою.
На підставі цього він вважає, що між сторонами не були узгоджені в повній мірі всі істотні умови договору про навчання. Він у повній мірі не розумів всі істотні умови договору, який йому запропонував укласти відповідач і в порушенні умов якого його звинувачують.
Загалом, на переконання позивача, університетом були порушені такі його основоположні права: 
1) право на справедливий суд та апеляцію (ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод), яке полягало у відмові в можливості оскаржити рішення про виключення; 
2) право на освіту (ст. 2 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), порушення якого полягало у необґрунтованому, незаконному та несправедливому виключенні позивача з університету; 
3) право на свободу пересування (ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права), порушення якого полягало у негайному поданні університетом до Державної міграційної служби України повідомлення про скасування посвідки на проживання позивача, що, в свою чергу, обмежило можливості позивачу у подальшому вільному перебуванні в Україні, аби владнати всі розбіжності із університетом та оскаржити своє відрахування; 
4) право на ефективний засіб правового захисту (ст. 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), порушення якого полягало у ненаданні можливості позивачу оскаржити своє виключення, не роз`яснення йому такого права, порядку його реалізації та відповідного механізму; 
5) заборона дискримінації (ст. 2 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Дискримінаційний характер носять дії відповідача відносно позивача, який має порівняно із іншими студентами значно більший розмір вартості навчання, та, в свою чергу, дуже обмежений у можливостях захистити свої порушені права.
Окремо позивач зазначав про те, що він зазнав значних нематеріальних збитків через свавільне виключення з університету, примусовий виїзд з України, відмову у видачі документів та триваючу невизначеність з імміграцією, що є порушенням українського законодавства та прав людини (статті 6, 8, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Моральна шкода, завдана позивачу, полягає у емоційному стресі і тривозі, адже відрахування без попередження або апеляції викликало у позивача глибоке потрясіння і невпевненість у його медичній кар`єрі, яка була метою всього його життя. При цьому вимушений виїзд з України і невизначеність з отриманням візи викликали у позивача перед бездомністю і втратою дворічної посвідки на проживання в Україні, зокрема у Запоріжжі. Він відчував приниження та несправедливість, адже неправдиві заяви університету та ігнорування посередництва Міністерства охорони здоров`я України підірвали його гідність як старанного студента. Університет порушив його життєві плани, провчившись три семестри, замість продовження навчання він був змушений витрачати час на судовий захист своїх прав. Стигматизація з боку університету зашкодила його репутації, академічному та професійному іміджу. Відповідач підірвав його довіру до державних інституцій, що призвело до емоційної відстороненості, страху і розчарування.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997).
Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу ректора ЗДМФУ від 28.03.2025 №340-с «Про відрахування іноземного громадянина з міжнародного факультету» щодо відрахування з університету ОСОБА_3 ; зобов`язати ЗДМФУ поновити його на навчанні відповідно до договору від 11.10.2023 №23-014 про навчання у закладах вищої освіти іноземних громадян, із встановленням плати за навчання у гривнях; стягнути з ЗДМФУ на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 600 000 грн. 
Рішенням Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2026 року відмовлено у задоволені позову.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Балковий Р.Л., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Зокрема, на думку представника позивача, поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що у останнього на день відрахування була відсутня академічна заборгованість зі здачі навчальних дисциплін. Університетом не дотримано п.2 розділу 2 Положення про порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у закладах вищої освіти, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 07.02.2024 №134.
Вважає помилковими висновки суду про те, що позивач є нерезидентом України, для якого плата за навчання може встановлюватись в іноземній валюті, оскільки позивач з 2024 року мав зареєстроване місце проживання в Україні, перебував у країні 184 дні, а отже набув статусу резидента. 
На думку позивача, в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази на підтвердження наявності академічної заборгованості за навчальними дисциплінами. Інформація, яка міститься в долучених до справи службових записках викладачів університету про пропуск позивачем лекційних і практичних занять, не відповідає дійсності і суперечить освітній програмі, розміщеній на офіційному сайті університету.
Посилання університету на обов`язковість відвідування начальної дисципліни Українська мова як іноземна суперечить Освітньому плану, розміщеному на офіційному сайті.
Наполягає на відсутності академічної заборгованості за 1,2,3 семестри навчання, що підтверджується академічною довідкою про результати навчання позивача в ЗДМФУ та відсутністю боргів з дисциплін, передбачених Освітньо-професійною програмою, які вивчалися протягом цих семестрів.
Поза увагою суду першої інстанції залишилась і та обставина, що розпорядженням №192 від 03.02.2025 його відсторонили від навчання, що унеможливило відвідування навчальних дисциплін, внаслідок чого виникла академічна заборгованість з предметів, які вивчалися у 4 семестрі відповідно до навчального плану.
На думку позивача, не відповідають вимогам закону і висновки суду першої інстанції щодо наявності фінансової заборгованості. Звертає увагу суду на несправедливі, дискримінаційні умови договору щодо визначення вартості навчання для позивача в іноземній валюті, намагання останнього врегулювати спірні питання в позасудовому порядку і не бажання відповідача досягти домовленостей. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_4 зазначила, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги вважає неспроможними. Звертає увагу суду на те, що позивач посилається на обставини, на які він не посилався в обґрунтування своїх позовних вимог і які не були предметом дослідження у суді першої інстанції. На підтвердження своїх доводів позивач надає апеляційному суду нові докази, які також не були предметом дослідження у суді першої інстанції. Зазначає, що позивач є громадянином іноземної держави, а отже є нерезидентом України, тому визначення плати за його навчання в іноземній валюту узгоджується з вимогами Закону Україно «Про освіту». Станом на 25 березня 2025 року загальна фінансова заборгованість позивача становила 1 573, 73 долари США (осінній та весняний семестри). У лютому, березні 2025 року в присутності представників міжнародного деканату ОСОБА_5 було запропоновано внести плату за навчання і роз`яснені наслідки фінансової заборгованості, проте останній відмовився її погашати, з 8 квітня по 3 травня 2024 року без попередження деканату самовільно припинив навчальний процес і поїхав подорожувати Україною. У травні 2024 року ОСОБА_5 надали строк на погашення академічної заборгованості, проте на час відрахування частина академічної заборгованості з 8 квітня по 3 травня 2024 року не була відпрацьована. Згідно відповідного індивідуального плану здобувача спеціальності «медицина» позивач має заборгованість з нормативно обов`язкової дисципліни українська мова як іноземна у 2 семестрі 180 годин, у 3 семестрі 105 годин. У четвертому семестрі до відсторонення позивача від навчання заборгованість становила 285 годин, після відсторонення – 136 годин, у тому числі і з фахових дисциплін. Щодо статусу позивача у державі він є громадянином Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, а отже є нерезидентом України, відтак визначення у договорі про надання освітніх послуг плати за навчання студентові іноземцю в іноземній валюті відповідає вимогам законодавства. 
В судове засідання апеляційного суду позивач і його представник адвокат Балковий Р.Л. повторно не з`явися, повідомлялися про час та місце розгляду справи. Адвокат Балковий Р.Л. повторно просив відкласти апеляційний розгляд справи, пославшись на зайнятість в іншому процесі. 
Апеляційний суд визнав причини повторної неявки представника апелянта неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи.
У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року по справі № 361/8331/18 зазначено, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представника університету, яка просила залишити оскаржуване рішення без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.
Відповідно статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є громадянином Великої Британії (а.с.9). Останній має реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 (а.с.10).
Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела суми/нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 08.05.2025 за період з грудня 2023 по березень 2025 інформація щодо джерел/сум виплачених доходів та утриманих податків в Державному реєстрі фізичних осіб- платників податків відносно ОСОБА_1 відсутня (а.с. 34).
Згідно довідки від 02.06.2025 Пенсійного Фонду України індивідуальні відомості про особу ОСОБА_1 відсутні (а.с. 35-36)
Запорізький державний медико-фармацевтичний університет в особі директора Юрія Колесника, який діє на підставі Статуту, з одної сторони, та ОСОБА_2 , з іншої сторони, уклали договір № 23-014 від 11.10.2023 про навчання у закладах вищої освіти іноземних громадян (а.с.11-12, 91-92). Предметом договору є навчання у закладі вищої освіти. Заклад бере на себе зобов`язання: зарахувати вступника на навчання на 1 курс після виконання вимог умов прийому на навчання для здобуття вищої освіти, правил прийому та укладення договору; здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти; за освітньою програмою Медицина, англійська мова, за спеціальністю 222.Медицина, для здобуття ступеня вищої освіти магістр; місце навчання освітніх послуг І та ІІ міжнародні факультети, строк надання освітніх послуг 30.10.2023 – 30.06.2029; забезпечити створення належних умов для дотримання правил і норм охорони праці, техніки безпеки і виробничої санітарії відповідно до законодавства. Зарахування Здобувача на навчання проводиться наказом ректора відповідно до Правил прийому до ЗДМФУ за умов, зокрема, що Здобувачем укладений Договір про навчання у закладі вищої освіти іноземним громадянам та Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у Запорізькому державному медико-фармацевтичному університеті іноземним громадянам № 23-014/1 від 11.10.2023 та Замовник/Здобувач здійснили оплату за навчання в порядку, передбаченому розділом 3 Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у Запорізькому державному медико-фармацевтичному університеті іноземним громадянам № 23-014/1 від 11.10.2023. Переведення Здобувача на наступні семестри/курси проводиться наказом Ректора за умов: Здобувач успішно виконав план та програму навчання за поточний навчальний семестр/рік; Замовник/Здобувач здійснили оплату за навчання в порядку, встановленому розділом 3 Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у Запорізькому державному медико-фармацевтичному університеті іноземним громадянам № 23-014/1 від 11.10.2023 (п.1.1-п.1.5 Договору).
Розділом 2 Договору визначені обов`язки та права сторін. Так, відповідно до пп. 1) п. 2.2. Договору Заклад має право вимагати від Здобувача виконання освітньої послуги. Згідно з п. 2.3 Договору передбачені обов`язки Здобувача, який, зокрема зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітні послуги в розмірах та в порядку, встановлених Договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у Запорізькому державному медико-фармацевтичному університеті іноземним громадянам № 23-014/1 від 11.10.2023; виконувати освітню програму, індивідуальний навчальний план та досягати визначених освітньою програмою результатів навчання; своєчасно інформувати заклад щодо неможливості з поважних причин відвідувати заняття; своєчасно та в повному обсязі сплачувати відпрацювання пропущених занять, без поважних причин відповідно до Положення про організацію відпрацювання пропущених занять ЗДМФУ (пп. 1), 4), 5), 6) п.2.3 Договору).
Фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб (на умовах договору, укладеного між закладом та фізичною/юридичною особою, яка замовляє платну освітню послугу) (Розділ 3 Договору).
Відповідальність сторін, передбачена Розділом 4 цього Договору. У разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, передбачених договором, сторони несуть відповідальністю відповідно до закону. Здобувач може бути відрахований із закладу з підстав, визначених ст. 46 Закону України «Про вищу освіту», в тому числі за порушення умов договору. Сторони звільняються від відповідальності за порушення зобов`язань за договором, якщо порушення стали наслідком обставин непереборної сили. При цьому строк дії договору може бути продовжено на час дії таких обставин та їх наслідків. Обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) передбачені в Розділі 6 даного Договору.
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом усього періоду навчання або до дня повного виконання сторонами зобов`язань за договором. Термін дії договору зазначається в п. 1.2 цього Договору, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його невиконання. Зміни до договору вносяться за згодою сторін шляхом підписання додатків, які є його невід`ємною частиною (п. 5.1 – 5.2 Договору). 
Згідно з п. 5.3 договір припиняється (розривається): у разі завершення виконання сторонами своїх зобов`язань; за згодою сторін; у разі неможливості виконання сторонами своїх зобов`язань у зв`язку з прийняттям нормативно-правових актів, що змінили умови, встановлені договором, і незгоди будь-якої із сторін внести зміни до договору; у разі ліквідації закладу, якщо не визначений правонаступник; у разі відрахування Здобувача; за рішенням суду в разі порушення або невиконання однією із сторін умов договору. Цей Договір вважається розірваним з моменту видання відповідного наказу ректора, з яким ознайомлено Здобувача або з моменту підписання сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, у цьому Договорі або у чинному в Україні законодавстві (п. 5.3, п. 5.5. Договору).
Згідно з п. 7.1 спори між Сторонами цього Договору вирішуються в порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до п. 7.2 при виконанні своїх зобов`язань за цим Договором, Сторони зобов`язуються дотримуватися вимог антикорупційного законодавства, їх афілійовані особи, працівники або посередники не виплачують, не пропонують виплатити і не дозволяють виплату будь-яких грошових коштів або цінностей, прямо або побічно, будь-яким особам, для здійснення впливу на дії чи ріш цих осіб з метою отримати які-небудь неправомірні переваги чи в інших неправомірних цілях.
Відповідно до п. 7.5 зміни та доповнення до цього Договору вносяться за згодою Сторін шляхом видання відповідного наказу ректора, з ознайомлено здобувача або шляхом підписання додаткових угод, які є його невід`ємною частиною.
Відповідно до п. 7.6 з набранням чинності цього Договору, всі попередні переговори та домовленості Сторін щодо предмету цього Договору втрачають свою юридичну силу, але можуть братись до уваги при тлумаченні цього Договору.
Відповідно до п. 7.7 у правовідносинах, не врегульованих цим Договором, Сторони керуються положеннями чинного законодавства України.
Відповідно до п. 7.9. Договору, останній складений українською мовою у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких надає вступнику (законному представнику), а другий зберігається у закладі.
Також, Запорізький державний медико-фармацевтичний університет в особі директора Юрія Колесника, який діє на підставі Статуту, з одної сторони, та ОСОБА_2 , з іншої сторони, уклали договір № 23-014/1 від 11.10.2023 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у Запорізькому державному медико-фармацевтичному університеті іноземним громадянам англійської мови навчання спеціальності «Медицина» (а.с.13-14, 93-94). Цей договір є невід`ємним додатком до Договору про навчання у закладах вищої освіти іноземних громадян в Запорізькому державному медико-фармацевтичному університеті від 11.10.2023 № 23-014. Предметом цього договору є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається здобувачу закладом. 
Розділом ІІ Договору визначені обов`язки та права сторін. 
Заклад зобов`язаний: у випадках ухвалення рішення про корегування плати за надання освітньої послуги інформувати, шляхом оприлюднення на офіційному веб-сайті закладу: mail@mphu.edu.ua, інформаційних стендах або в будь-який інший спосіб, про це замовника/здобувача протягом п`яти робочих днів з дати ухвалення рішення; інформувати замовника/здобувача відповідно до його письмових запитів щодо: заборгованості по пені, що виникла у зв`язку з порушенням термінів оплати замовником/здобувачем надання освітньої послуги; повернення замовнику/здобувачу залишків невикористаних коштів у разі дострокового припинення цього договору, у випадках, визначених цим договором (п. 1.1 Договору).
Так, відповідно до пп. 1) п. 2.2. Договору заклад має право вимагати від Здобувача своєчасно вносити плату за надання платної освітньої послуги в розмірах, у терміни та в порядку, встановленим цим договором. Відповідно до пп. 2) п. 2.2. Договору Заклад має право змінювати плату за надання платної освітньої послуги не частіше одного разу на рік і не більш як на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік. Корегуванню підлягає виключно різниця між розміром оплати за весь період надання платної освітньої послуги та сумою, фактично сплаченою замовником/здобувачем на дату здійснення коригування.
Відповідно до п. 2.3. Договору Замовник/Здобувач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надання платної освітньої послуги в розмірах, у терміни та в порядку, встановлені цим договором
Відповідно до п. 2.4. Договору Замовник/здобувач має право направляти закладу письмові запити стосовно перерахунків, пов`язаних з виконанням цього договору, а саме з: заборгованістю по пені, що виникла у зв`язку з порушенням термінів оплати за надання платної освітньої послуги; поверненням замовнику/здобувачу залишків невикористаних коштів у разі дострокового припинення цього договору, у випадках, визначених цим договором.
Відповідно до Розділу ІІІ цього Договору передбачені оплата надання платної освітньої послуги та порядок розрахунків. Згідно з п. 3.1. Договору Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить: пп 3.1.1. Вартість навчання у разі загального набору до 40 осіб на II міжнародному факультеті для здобуття ступеня магістра: спеціальності «Медицина» за весь період навчання 28500 доларів США; пп 3.1.2. Вартість навчання у разі загального набору 40 та більше осіб на II міжнародному факультеті для здобуття спеціальності «Медицина» за весь період навчання 26700 доларів США; пп.3.1.3 Вартість навчання англійською мовою навчання у разі набору іноземних громадян 80 та більше осіб цієї категорії спеціальності «Медицина» за весь період навчання 26700 доларів США; пп.3.1.4 Вартість навчання англійською мовою навчання у разі набору іноземних громадян 100 та більше осіб цієї категорії спеціальності «Медицина» за весь період навчання 24900 доларів США; пп.3.1.5 Вартість навчання англійською мовою навчання у разі набору іноземних громадян 300 та більше осіб цієї категорії спеціальності «Медицина» за весь період навчання 23100 доларів США і не змінюється закладом, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством, з урахуванням ст. 73 Закону України «Про вищу освіту», про що заклад інформує Замовника/Здобувача.
Відповідно до пп. 3.2.1 п.3.2. Договору вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: Вартість навчання у разі загального набору до 40 осіб на ІІ міжнародному факультеті для здобуття ступеня магістра спеціальність «Медицина» (англійська мова викладання) - І курс 4500 доларів США, ІІ курс 4500 доларів США, ІІІ курс 4500 доларів США, ІV курс 4500 доларів США, V курс 4500 доларів США, IV курс 4500 доларів США.
Відповідно до пп. 3.2.2 п.3.2. Договору вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: Вартість навчання у разі загального набору до 40 осіб на ІІ міжнародному факультеті для здобуття ступеня магістра спеціальність «Медицина» (англійська мова викладання) - І курс 420 доларів США, ІІ курс 4200 доларів США, ІІІ курс 4200 доларів США, ІV курс 4700 доларів США, V курс 4700 доларів США, IV курс 4700 доларів США.
Відповідно до пп. 3.2.3 п.3.2. Договору вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: Вартість навчання англійською мовою навчання у разі набору іноземних громадян 80 та більше осіб цієї категорії - спеціальність «Медицина» - І курс 4200 доларів США, ІІ курс 4200 доларів США, ІІІ курс 4200 доларів США, ІV курс 4700 доларів США, V курс 4700 доларів США, IV курс 4700 доларів США.
Відповідно до пп. 3.2.4 п.3.2. Договору вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: Вартість навчання англійською мовою навчання у разі набору іноземних громадян 100 та більше осіб цієї категорії - спеціальність «Медицина» - І курс 3900 доларів США, ІІ курс 3900 доларів США, ІІІ курс 3900 доларів США, ІV курс 4400 доларів США, V курс 4400 доларів США, IV курс 4400 доларів США.
Відповідно до пп. 3.2.5 п.3.2. Договору вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: Вартість навчання англійською мовою навчання у разі набору іноземних громадян 300 та більше осіб цієї категорії - спеціальність «Медицина» - І курс 3600 доларів США, ІІ курс 3600 доларів США, ІІІ курс 3600 доларів США, ІV курс 4100 доларів США, V курс 4100 доларів США, IV курс 4100 доларів США.
Оплата за навчання здійснюється в формі безготівкового розрахунку на указаний розрахунковий рахунок закладу Замовником/Здобувачем відповідно до умов цього договору. За бажанням Замовника/Здобувача, оплата може бути здійснення третьою особою. 
Оплата за навчання Здобувача здійснюється в національній валюті України (по курсу Національного банку України на дату оплати) чи в іноземній валюті (USD, EUR) в формі безготівкового розрахунку на указаний закладом банківський рахунок, відповідно до чинного законодавства України.
Банківські втрати за операціями по перерахуванню коштів, які є платежами за надання освітніх послуг, здійснюються за рахунок Замовника/Здобувача/третьої особи, який здійснює таку оплату. 
Позивач підпадав під категорію осіб, яким визначено вартість навчання відповідно до пп. 3.2.1 п.3.2. Договору вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: Вартість навчання у разі загального набору до 40 осіб на ІІ міжнародному факультеті для здобуття ступеня магістра спеціальність «Медицина» (англійська мова викладання).
Відповідно до п. 3.3. Договору вартість освітніх послуг звільняється від ПДВ на підставі підпункту «ґ» підпункту 197.1.2 пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу України.
Пункт 3.4 передбачає, що Замовник/Здобувач/третя особа здійснює оплату за цим Договором шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок закладу, що вказаний в розділі 6 цього Договору, у терміни, передбачені п 3.6. та 3.7 цього Договору. Терміни розрахунків за цим Договором можуть бути змінені за зверненням замовника/здобувача/ третьою особою відповідно до наказу ректора. 
Відповідно до п. 3.5. Договору за погодженням Сторін цього Договору оплата освітніх послуг може здійснюватися солідарно замовником та здобувачем/третьою особою в наступному порядку: замовник - %; здобувач - 100 %; третя особа - %.
Відповідно до п. 3.6. плата за перший рік навчання здійснюється у розмірі 100 відсотків від вартості навчання за семестр передбачених п.3.2. цього Договору, наступні в терміни; за перший семестр: до 21.10.2023; за другий семестр: до «15» лютого відповідного навчального року.
Відповідно до п. 3.7. оплата за навчання на наступних курсах здійснюється у розмірах, передбачених п 3.2. цього Договору в наступні терміни: за осінній семестр: до «05» жовтня відповідного навчального року; за весняний семестр: до «15» лютого відповідного навчального року.
Замовник/Здобувач/третя особа має право оплатити освітні послуги за цим Договором достроково у порядку, передбаченому п.п.3.6.-3.7. цього Договору. 
У разі невиконання вимог п.п.3.6.-3.7. цього Договору заклад на свій розсуд має право відсторонити Здобувача від занять до 30 (тридцяти) календарних днів до повного виконання зазначених пунктів цього Договору.
Відповідно до п. 3.8. Договору Замовник /Здобувач/третя особа може звернутися до закладу з проханням про перенесення термінів, вказаних у п.п.3.6.-3.7. цього Договору, про що видається відповідний наказ, Замовник/здобувач/третя особа здійснює оплату в безготівковій формі.
Відповідно до п. 3.9. Договору датою здійснення оплати вважається при безготівковій формі оплата – дата зарахування коштів на відповідний спеціальний реєстраційний (поточний) рахунок закладу.
Відповідно до п. 3.10. Договору якщо отримана закладом сума коштів перевищує розмір оплати за надання платної освітньої послуги за відповідний період, різниця за письмовою згодою замовника/здобувача/третьої особи зараховується як оплата наступний період надання платної освітньої послуги, або як оплата платної освітньої послуги іншого здобувача.
Відповідно до п. 3.11. Договору у разі поновлення на навчання здобувача, якому в установленому законодавством порядку, була надана та в навчанні, оплата за надання такому здобувачу платної освітньої послуги встановлюється з дати поновлення на навчання відповідно до наказу ректора закладу, у розмірі, що визначена закладом як оплата освітньої послуги для здобувачів освіти за такими ж спеціальністю, ступеню освіти і роком навчання.
Відповідно до п. 3.12. Договору у разі дострокового припинення (розірвання) цього договору кошти, що були внесені заявником/здобувачем як плата за надання платної освітньої послуги, повертаються йому протягом десяти банківських днів у розмірі, пропорційному невикористаним середньомісячним витратам закладу на навчання здобувача на дату розірвання цього договору.
Відповідно до п. 3.13. Договору у разі дострокового розірвання цього Договору у зв`язку з порушенням замовником/здобувачем/третьою є договірних зобов`язань або невиконанням здобувачем обов`язків, визначених п. 2.3. Договору навчання у закладах вищої освіти іноземних громадян ЗДМФУ № 23-014 від 11.10.2023, кошти, що несені замовником/здобувачем/третьою особою, залишаються у виконавця та використовуються для навчання його статутних завдань.
Відповідно до п. 3.14. Договору у разі відрахування здобувача до закінчення певного місяця, під час повернення коштів витрати закладу місяць враховуються як за повний місяць.
Відповідно до п. 3.15. Договору додаткові (індивідуальні) заняття, що проводяться зі Здобувачем понад встановленого навчальним і та розкладом занять часу, підлягають додатковій оплаті у встановленому закладом порядку.
Відповідно до п. 3.16. відпрацювання Здобувачем занять, що були пропущені ним без поважних причин, підлягають звій оплаті у розмірі, встановленому закладом, й у порядку, відповідно до чинного законодавства та «Положення» про організацію відпрацювання пропущених занять», затвердженого Вченою радою закладу.
Відповідальність сторін, передбачена Розділом IV цього Договору. У разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, передбачених договором, сторони несуть відповідальністю відповідно до закону. Сторони звільняються від відповідальності за порушення зобов`язань за договором, якщо порушення етапи наслідком непереборних обставин. При цьому строк дії договору може бути продовжено на час дії таких обставин та їх наслідків. Якщо зазначені обставини діятимуть протягом 3 (трьох) місяців поспіль і не виявлять ознак припинення кожна зі сторін мас право відмовитися на майбутнє від виконання своїх зобов`язань і від цього Договору шляхом направлення іншій стороні повідомлення про розірвання цього Договору не пізніше ніж за 10 календарних днів до такого розірвання. Замовник/здобувач повинен здійснити оплату за фактично надані освітні послуги у день розірвання цього Договору. У випадку недотримання замовником/здобувачем (закладом) розмірів та/або термінів, та/або порядку оплати за надання платної освітньої послуги (повернення коштів) на суми, що повинні бути сплачені (підлягають поверненню), нараховується пеня за кожний» день затримки оплати (повернення) у розмірі 0,1 відсотків від суми, яка має бути сплачена (повернута).
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом усього періоду навчання або до дня повного виконання сторонами зобов`язань за договором. Термін дії договору зазначається в п. 1.2 цього Договору, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його невиконання. Зміни до договору вносяться за згодою сторін шляхом підписання додатків, які є його невід`ємною частиною (п. 5.1 – 5.2 Договору). 
Згідно з п. 5.3 договір припиняється (розривається): у разі завершення виконання сторонами своїх зобов`язань; за згодою сторін; у разі неможливості виконання сторонами своїх зобов`язань у зв`язку з прийняттям нормативно-правових актів, що змінили умови, встановлені договором, і незгоди будь-якої із сторін внести зміни до договору; у разі ліквідації закладу, якщо не визначений правонаступник; у разі відрахування Здобувача; за рішенням суду в разі порушення або невиконання однією із сторін умов договору. Цей Договір вважається розірваним з моменту видання відповідного наказу ректора, з яким ознайомлено Здобувача або з моменту підписання сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, у цьому Договорі або у чинному в Україні законодавстві (п. 5.3, п. 5.5. Договору).
Згідно з п. 5.6 Договору, він складений українською мовою у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких надається замовнику/здобувачу, а другий зберігається у закладі.
В розділі VI Договору визначені реквізити сторін, зокрема реквізити рахунків відповідача: UA2682 0172 0313 2110 0420 1002 026 в ДКСУ м. Київ, та р/р (іноземна валюта) НОМЕР_2 в АТ «Укрексімбанк» (а.с.13-14, 93-94).
З боку відповідача було надано примірники зазначених договорів, які містять підпис позивача, а також додаткові примірники, складені англійською мовою (а.с.96-100).
Своє клопотання про призначення експертизи підпису позивач відкликав, спростувати того, що йому надавалися примірники договорів, викладені англійською мовою, не зміг.
Відповідно до наказу Запорізького державного медико-фармацевтичного університету від 08.09.2022 № 202 затверджено вартість платних послуг для іноземних громадян, які надаються Запорізьким державним медико-фармацевтичним університетом на 30 % менше (а.с.107).
Відповідно до наказу Запорізького державного медико-фармацевтичного університету від 03.04.2023 № 24 затверджено вартість платних послуг, які надаються Запорізьким державним медико-фармацевтичним університетом у розмірах наведених в додатках цього наказу (а.с.106).
Відповідно до наказу Запорізького державного медико-фармацевтичного університету від 11.10.2023 № 354/1 зменшено вартість платних послуг для іноземних громадян, які надаються Запорізьким державним медико-фармацевтичним університетом, зокрема і ОСОБА_5 (а.с.109 на звороті). 
Відповідно до наказу ректора Запорізького державного медико-фармацевтичного університету від 31.12.2024 № 1323-С, ОСОБА_5 надано ліжко-місце у гуртожитку № НОМЕР_3 (а.с.118).
У травні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до декана ІІ міжнародного факультету Тараса Іваненка із заявою про надання можливості відробітку пропущених занять за індивідуальним графіком відробіток (а.с.119).
08.03.2025, 20.03.2025, 04.04.2025 ОСОБА_6 звертався до адміністрації Університету щодо можливості вирішення питання про визначення плати за надання освітніх послуг у повному обсязі в національній валюті згідно з вимогами ст. 73 Закону України «Про вищу освіту» (а.с.18-20, 22-26, 33).
Також, позивач звертався за роз`ясненнями до Національного банку України в грудні 2024 року та січні 2025 року, якими йому роз`яснено можливість отримання консультації щодо здобуття освіти та оплати освітньої послуги звернувшись за правовою допомогою до кваліфікованих адвокатів чи адвокатських офісів. Окремо зазначено про необхідність звернення до відповідного банку, в якому обслуговувався позивач та отримувач коштів (а.с.20-22). 
Згідно з протоколом співбесіди № 1 станом на 03 лютого 2025 року за даними бухгалтерії, громадянин Великої Британії ОСОБА_2 має фінансову заборгованість перед університетом за осінній семестр 2024-2025 навчального року в розмірі 1573,73 $. 03 лютого 2025 року сформовано розпорядження № 192 про відсторонення від занять студентів у зв`язку з невиконанням вимог контракту (несплата за навчання). 06 лютого 2025 року в міжнародному деканаті проведено особисту зустріч з ОСОБА_7 та його попереджено про подальше відрахування з числа студентів у разі неліквідованої фінансової заборгованості протягом наступного місяця (а.с.121 на звороті).
У службовій записці на ім`я декана міжнародного факультету ЗДМФУ від 03 березня 2025 року завкафедри МФІНТ професора ОСОБА_8 зазначено про відсутність ОСОБА_3 на заняттях з дисципліни «Медична інформатика». Станом на день складання службової записки останній не відвідав 2 лекції та має 2 заборгованості з практичних занять (а.с.120).
У службовій записці на ім`я декана міжнародного факультету ЗДМФУ від 03 березня 2025 року професора ОСОБА_9 зазначено про наявність заборгованості ОСОБА_3 з предмету «Фізіологія» - пропущено 4 практичних і 4 лекційних занять (а.с.120 на звороті).
Відповідно до доповідної записки на ім`я декана міжнародного факультету ЗДМФУ від 03 березня 2025 року доцента ОСОБА_10 студент ОСОБА_6 був відсторонений від навчання згідно розпорядження №192 від 03.02.2025 і має академічну заборгованість з дисципліни «Мікробіолоогія, вірусологія та імунологія» - 4 практичних і 2 лекційного заняття (а.с.121).
Відповідно до службової записки на ім`я декана міжнародного факультету ЗДМФУ від 03 березня 2025 року доцента ОСОБА_11 студент 2-го курсу групи м-а-23/6-1 ОСОБА_6 має академічну заборгованість з дисципліни «Клінічна анатомія і оперативна хірургія» - 2 лекційних та 6 практичних занять (а.с.121 на звороті).
Відповідно до службової записки на ім`я декана міжнародного факультету ЗДМФУ професора ОСОБА_9 студент 2-го курсу спеціалізації 222 «Медицина» ОСОБА_6 має академічну заборгованість, а саме за весняний семестр 9 практичних занять з фізіології та 9 лекційних занять (а.с.122).
Відповідно до службової записки на ім`я декана міжнародного факультету ЗДМФУ від 03 березня 2025 року доцента ОСОБА_12 студент 2-го курсу денної групи М-а-23/6-1 ОСОБА_6 має академічну заборгованість з дисципліни «Українська мова» як іноземної: 1 семестр 2024-2025 навчального року – 64 год. (32 заняття), 2 семестр 2024-2025 року (лютий) – 16 год. (8 занять), усього 40 занять (а.с.125).
Згідно з протоколом співбесіди № 2 станом на 03 березня 2025 року за даними бухгалтерії громадянин Великої Британії ОСОБА_2 має фінансову заборгованість перед університетом за осінній семестр 2024-2025 навчального року в розмірі 1573,73 $. Згідно службових записок завідувачів кафедр є і академічна заборгованість з певних предметів: українська мова як іноземна – 48 нб, клінічна анатомія і оперативна хірургія – 8 нб, мікробіологія, вірусологія та імунологія – 6 нб, фізіологія – 8 нб, медична інформатика – 4 нб. 
03 лютого 2025 року в деканаті міжнародного факультету проведено за особистої присутності ОСОБА_1 чергову співбесіду про попередження щодо подальшого відрахування його з числа студентів у разі неліквідованої фінансової заборгованості (а.с.126).
Відповідно до службової записки на ім`я декана міжнародного факультету ЗДМФУ від 28 березня 2025 року доцента ОСОБА_11 студент 2-го курсу групи М-а-23/6-1 ОСОБА_6 має академічну заборгованість з дисципліни «Клінічна анатомія і оперативна хірургія» - 4 лекційних та 12 практичних занять. Протягом семестру практичні заняття та відпрацювання не відвідував (а.с.123).
Відповідно до доповідної записки на ім`я декана міжнародного факультету ЗДМФУ від 28 березня 2025 року доцента ОСОБА_10 студент ОСОБА_6 був відсторонений від навчання згідно розпорядження №192 від 03.02.2025 і має академічну заборгованість з дисципліни «Мікробіолоогія, вірусологія та імунологія» - 7 практичних і 4 лекційних заняття (а.с.123 на звороті).
Відповідно до службової записки на ім`я декана міжнародного факультету ЗДМФУ від 28 березня 2025 року завкафедри МФІНТ професора ОСОБА_8 відсутній на заняттях з дисципліни «Медична інформатика». Станом на день складання службової записки останній не відвідав 3 лекції та має 4 заборгованості з практичних занять (а.с.124).
Відповідно до службової записки на ім`я декана міжнародного факультету ЗДМФУ від 28 березня 2025 року доцента ОСОБА_13 студент 2-го курсу ОСОБА_6 має академічну заборгованість з дисципліни «Українська мова» як іноземна станом на 28.03.2025 - 32 години (недопущений) (а.с.124 на звороті).
Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги навчання ОСОБА_1 студента ІІ міжнародного факультету згідно умов договору про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною особою № 23-014 від 11.10.2023 у зв`язку з відрахуванням згідно наказу № 340-с від 28.03.2025 з зазначеної дати за невиконання навчального плану, академічну заборгованість та фінансову заборгованість. До занять з 03.02.2025 не приступав, освітня послуга студенту не надавалась. За навчання студента ОСОБА_1 згідно договору про надання освітніх послуг № 23-014 (к) від 11.10.2023 за спеціальністю «Медицина» (викладання англійською мовою) має бути сплачено: 1 курс (2023-2024 навчальний рік – І-ІІ семестри): вартість навчання складає 4500,00 дол. США; 2 курс (2024-2025 навчальний рік – ІІІ-ІV семестри): вартість навчання складає 4500,00 дол. США. Фактично нарахування за навчання на 1-2 курсах складає: 4500,00 + 4500,00/2 = 6 750,00 дол. США. З 01 вересня 2022 року до завершення дії воєнного стану в Україні, в університеті вартість платних освітніх послуг для іноземних громадян зменшена на 30 %, відповідно до наказу № 202 від 08.09.2022. Таким чином, вартість на І-ІІ курсах складає: 6 750,00 – 30% = 4 725,00 дол. США. Фактично за навчання студента сплачено 3 151,27 дол. США: 05.12.2023 – 1575,00 дол. США – сплачено на валютний рахунок; 05.02.2024 – 1576,27 дол. США – сплачено 59 220,00 грн. по курсу НБУ – 37,5698. Отже, за підрахунком відповідача, заборгованість по оплаті навчання складає: 4 725,00 дол. США – 3 151,27 дол. США = 1 573,73 дол. США (а.с. 107, 112, 130).
Згідно з наказом Запорізького державного медико-фармацевтичного університету від 28.03.2025 №340-с «Про відрахування іноземних студентів з ЗДМФУ» ОСОБА_3 (п. 5 у списку) відповідно до ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» та «Положення про порядок надання академічної відпустки та повторного навчання, переведення, поновлення та відрахування студентів у Запорізькому державному медико-фармацевтичному університеті» з 28 березня 2025 року було відраховано з міжнародного факультету за порушення умов договору про навчання (невиконання навчального плану, академічна заборгованість, фінансова заборгованість). До занять з 03.02.2025 не приступали та освітні послуги їм не надавались (п. 1 Наказу). Відповідно до п. 2 цього Наказу припинено дію договору про навчання з 28 березня 2025 року. Зазначений наказ підписано ректором університету та узгоджено, зокрема, з головою студентської ради ЗДМФУ (а.с. 8, 117).
Відповідно до листа від 04.04.2025 № 21/1361 Запорізьким державним медико-фармацевтичним університетом на запит від 02.04.2025 № 22-04/Г5234//4331-зв першого заступника Міністра охорони здоров`я України надано відповідь, згідно якої зазначено, що Ректорат Запорізького державного медико-фармацевтичного університету висловлює свою повагу та повідомляє, що громадянин Великої ОСОБА_14 був зарахований до університету 29 вересня 2023 року на спеціальність Медицина, 2 міжнародного факультету. Згідно з договором № 23-014/1 від 11.10.2023 про падання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у ЗДМФУ іноземним громадянам англійської мови навчання спеціальності «Медицина», який було підписано здобувачем, вартість навчання за весь період становить 28 500 доларів США, а оплата за кожен семестр здійснюється до 5 жовтня та 15 лютого. Договором передбачено, що оплата за навчання здобувача може здійснюватися в національній валюті України но курсу НБУ на дату оплати чи в іноземній валюті (USD,EUR) на указаний закладом банківський рахунок. Окремо наголошено на тому, що ЗВО має право змінювати плату за навчання у порядку, передбаченому договором, не частіше одного разу на рік і не більше як офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік (пункт 7 статті 73 Закону України «Про вишу освіту») то ЗДМФУ не проводить, а навпаки, враховуючи складні обставини, пов`язані з військовою агресією Російської Федерації, запровадженням венного стану та близькістю Запоріжжя до лінії фронту, з метою збереження контингенту здобувачів освіти, університетом було впроваджено в оплаті за освітні послуги, зокрема, громадянину ОСОБА_5 , встановлено знижку 30% від повної вартості. Починаючи з другого року навчання, здобувач категорично відмовляється від сплати освітніх послуг, мотивуючи тим, що встановлена вартість занадто висока. Станом на 28 березня 2025 року загальна фінансова заборгованість ОСОБА_3 складає 3148,73 доларів США (осінній та весняний семестр 2024-2025). 03 лютого 2025 року в присутності представників міжнародного деканату з ОСОБА_15 було проведено співбесіду, під час якої було проінформовано про наявність фінансової заборгованості, відсторонення від отримання освітніх послуг та попереджено про можливе відрахування у зв`язку з фінансовою заборгованістю, що підтверджується протоколом співбесіди. В процесі розмови здобувач неодноразово підкреслював небажання сплачувати освітні послуги. Враховуючи умови договору, здобувача було відсторонено від отримання освітніх послуг до повного виконання зазначених пунктів підписаного договору. Окрім фінансової заборгованості, громадянин ОСОБА_6 мав академічну заборгованість. З 08 квітня по 03 травня 2024 року, без попередження декана і самовільно припинив навчальний процес та поїхав подорожувати Україною. Починаючи з ІІІ семестру, здобувач відмовився відвідувати заняття з української мови як іноземної та має заборгованість 48 пропущених занять (96 годин). Зазначили, що вивчення української мови є обов`язково необхідним згідно Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної». З урахуванням відсторонення від занять у зв`язку з фінансовою заборгованістю, ОСОБА_6 має 100 пропущених занять (200 годин) з різних дисциплін. 28 березня 2025 року враховуючи дані бухгалтерії про наявність фінансової заборгованості та академічну заборгованість, ОСОБА_6 після багаторазових попереджень був відрахований з університету та повідомлений про це на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 За весь період навчання офіційних звернень від ОСОБА_3 до адміністрації університету не надходило (а.с.90, 100 на звороті, 101).
Відповідно до рішення Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області від 09.04.2025 № 23011500107605 тимчасову посвідку № НОМЕР_4 на тимчасове проживання ОСОБА_1 скасовано на підставі пп. 2 п. 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2028 № 322 (а.с.27). 
Відповідно до протоколу № 3 бесіди зі студентом від 11 квітня 2025 року, проведеної в кабінеті Першого проректора за участі: Першого проректора, доцента ОСОБА_16 , декана міжнародного факультету доцента ОСОБА_17 , радника ректора з питань міжнародної діяльності доцента ОСОБА_18 , студента ІІ курсу Гарі Горна, з останнім проведено роз`яснювальну бесіду щодо відрахування зазначеного студента, а саме через наявність систематичної несплати за навчання. Студента було попереджено про можливі наслідки порушення умов контракту під час попередніх зустрічей, які відбулися 03 лютого та 03 березня 2025 року (протокол № 1 від 03.03.2025, протокол № 2 від 03.03.2025). Під час зазначених бесід студент був належним чином поінформований про необхідність погашення заборгованості та про ризик відрахування у разі невиконання договірних зобов`язань. Проте жодних кроків для усунення порушення з його боку вжито не було. 11.04.2025 студента було запрошено на зустріч з Першим проректором для роз`яснення причин відрахування. Під час зустрічі студент поводився агресивно, висловлювався у підвищеному тоні, неодноразово перебивав співрозмовників, відмовлявся визнавати свою провину та порушував норми етичної поведінки. Враховуючи таку ситуацію, факт проведення бесіди було зафіксовано (а.с.127).
Відповідно до листа від 14.04.2025 № 22-04/Г-5234/5027-зв Міністерство охорони здоров`я України (далі - МОЗ) розглянуло звернення громадянина Сполученого Королівства ОСОБА_3 ( ОСОБА_19 ) (далі - заявник) щодо дискримінаційних, на думку заявника, умов оплати навчання для здобувачів освіти, які не є громадянами України, відсутності можливості у заявника оскаржити (подати апеляцію) рішення щодо його відрахування із Запорізького державного медико-фармацевтичного університету (далі - ЗДМФУ) у встановленому закладом вищої освіти порядку, відсутності відповідей на звернення заявника до адміністрації університету та пояснення надані адміністрацією ЗДМФУ щодо ситуації, яка склалася із заявником, та повідомило про таке. Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Положення про порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у закладах вищої освіти, та надання їм академічної відпустки, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 07 лютого 2024 року № 134, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 квітня 2024 року за № 509/41854 (далі - Наказ), підстави для відрахування здобувачів визначені частішою першою статті 46 Закону України «Про вищу освіту» (порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання, підпункт 5) та частиною шостою статті 42 Закону України «Про освіту» (за порушення академічної доброчесності). Крім того відповідно до пояснень, наданих адміністрацією ЗДМФУ, на співбесідах, проведених в міжнародному деканаті ЗДМФУ за особистої участі заявника 06 лютого 2025 року та 03 березня 2025 року, його було попереджено про подальше відрахування з числа студентів у разі неліквідованої фінансової заборгованості. Разом з тим, звернули увагу на необхідність врахувати вимоги ст. 73 Закону України «Про вищу освіту». Згідно з наданими поясненнями та відповідно до інформації, розміщеної на офіційному вебсайті ЗДМФУ за посиланням, https://mplui.edu.ua/sp_413.html, вартість навчання для іноземних громадян встановлено в доларах США (відповідний наказ ЗДМФУ на веб-сайті відсутній) на відміну від громадян України, вартість навчання яких затверджено у гривнях наказом ЗДМФУ від 13 травня 2024 року № 191. В свою чергу, згідно з абзацами першим-сьомим пункту 2 розділу ІІІ Наказу, особу може бути поновлено на навчання незалежно від причин відрахування, тривалості перерви в навчанні, форми здобуття вищої освіти, освітньої програми, джерела фінансування, форми власності та сфери управління закладу вищої освіти за умов: - виконання вимог до вступників на відповідну освітню програму згідно з пунктом 3 цього розділу; - позитивної оцінки результатів навчання, здобутих особою протягом попередніх періодів навчання, здатності особи успішно виконати відповідну освітню програму. Особі може бути відмовлено в поновленні на навчання, якщо встановлена негативна оцінка її здатності успішно виконати відповідну освітню програму. Оцінювання здійснюється в порядку, передбаченому положенням про організацію освітнього процесу в закладі вищої освіти; - визнання результатів попередніх періодів навчання здійснюється відповідно до пункту 4 цього розділу; - погодження з органами самоврядування, первинною профспілковою організацією (для осіб, які є членами відповідної профспілки) в порядку передбаченому положенням про організацію освітнього процесу в закладі вищої освіти. Поновлення на навчання за освітньою програмою зі спеціальності, необхідної для доступу до професій, для яких запроваджене додаткове регулювання, здійснюється, якщо особа до відрахування навчалась за такою самою спеціальністю. Поновлення па навчання на перший рік навчання на основі повної загальної (профільної) середньої освіти забороняється. Поновлення на навчання па другий рік навчання на основі повної загальної (профільної) середньої освіти, відрахованих з першого року навчання, можливе за умови повного виконання ними вимог навчального плану першого року навчання відповідної освітньої програми у встановлений закладом вищої освіти строк.
Отже МОЗ звернулося до адміністрації ЗДМФУ з проханням здійснити комунікацію з заявником для надання роз`яснень про підстави його відрахування із ЗДМФУ та можливості подати відповідну скаргу (апеляцію) для обговорення можливості поновлення заявника на навчання до ЗДМФУ у разі подання ним відповідної заяви, та ліквідації фінансової заборгованості, що виникла; розміру подальшої оплати за здобуття освіти та ліквідації академічної заборгованості (в разі поновлення заявника на навчання ЗДМФУ). Про результати проведеної комунікації та прийняті рішення необхідно було повідомити МОЗ до 01.05.2025 із наданням копії відповіді на електронну адресу (а.с.15-17).
Відповідно до квитанції № 242537863 від 15.04.2025 АТ «ПУМБ» Гарі Горн сплатив на рахунок № НОМЕР_2 АТ «Укрексімбанк», одержувач Запорізький державний медико-фармацевтичний університет (ЄДРПОУ 45030873), кошти за навчання в сумі 59 854,79 грн. (а.с.28). Про таку сплату позивач повідомив відповідача та МОН України із зазначенням того, що розмір плати ним визначено у гривні як національній валюті з врахуванням курсу НБУ щодо доларів США станом на 30.12.2023 (37,82), тобто на час укладення договору від 11.10.2023 (а.с.105).
Листом Запорізького державного медико-фармацевтичного університету від 17.04.2025 № 02-01/1537 надано відповідь ОСОБА_5 , а також копія листа надана на електронну адресу, зокрема МОЗ, про те, що відповідно до укладеного договору від 11.10.2023 оплата за навчання мала здійснюватися своєчасно – до 5 жовтня та 15 лютого. Незважаючи на надану заявнику знижку у розмірі 30 %, оплата за третій семестр не була внесена в установлені строки, що призвело до фінансової заборгованості у розмірі 3148,73 $ станом на 28 березня 2025 року. Також звернуто увагу на факт наявності академічної заборгованості – понад 100 пропущених занять, включно з систематичним невідвідуванням занять з української мови та самовільним припиненням навчального процесу в період з 8 квітня по 3 травня 2024 року без повідомлення деканату. Відрахування було здійснено відповідно до пунктів підписаного договору та чинного законодавства України. Заявник був двічі офіційно попереджений про можливі наслідки, а остаточне рішення було направлене на електронну адресу заявника. Задля пошуку компромісного вирішення ситуації, ініційовано кілька особистих зустрічей за участі заявника, зокрема за присутності першого проректора, декана міжнародного факультету та радника ректора з міжнародної діяльності, під час яких детально обговорювалися як фінансові, так і академічні аспекти навчання. Наголошувалося про те, що університетом визнається складність ситуації в країні та докладаються зусилля для підтримки іноземних студентів, зокрема через гнучку систему пільг. Водночас університет не може нехтувати фінансовими та академічними зобов`язаннями, які є обов`язковими для всіх здобувачів освіти, незалежно від громадянства. Попри формальні підстави для відрахування, зазначено про відкритість для конструктивного діалогу. З огляду на інтерес заявника до подальшого навчання в Україні та бажання зберегти освітню траєкторію, адміністрація університету виявила готовність зустрітися з заявником для обговорення ситуації та можливих шляхів її врегулювання. Просили повідомити міжнародному деканату щодо погодження дати та часу зустрічі (а.с.32, 104).
Згідно з листом Запорізького державного медико-фармацевтичного університету від 18.04.2025 № 02-01/1550 надано відповідь на звернення ОСОБА_1 від 17.04.2025, в якому зазначалося про неодноразове офіційне інформування про наявність фінансової заборгованості, а також про наслідки її несплати, включно з можливістю відрахування. Зокрема зазначалося про проведення особистих зустрічей з заявником в присутності представників міжнародного деканату. Крім того, відбулася розширена зустріч за участі першого проректора, декана міжнародного факультету та радника ректора з питань міжнародної діяльності, де всі аспекти академічної та фінансової ситуації заявника було детально обговорено. Такі дії мали на меті попередити конфлікт і дати заявнику можливості виправити ситуацію. Зауважили, що зустріч не була конструктивною, а поведінку заявника визнали як зневажливу до самого університету та його офіційних представників. Зазначили про те, що офіційний наказ про відрахування заявника від 28.03.2025, в якому зазначені підстави – наявність фінансової та академічної заборгованості, було направлено з офіційної пошти декана міжнародного факультету та електронну адресу заявника. Вказали, що відкриті до конструктивного діалогу та подальших зустрічей (а.с.30-33, 103). 
Листом від 08.05.2025 № 21/1828 Запорізьким державним медико-фармацевтичним університетом надано відповідь на запит МОЗ України щодо підстав та обставин відрахування студента ОСОБА_3 (а.с.103-104).
Відповідно до листа Запорізького державного медико-фармацевтичного університету від 14.05.2025 № 02-01/1865 надано відповідь на звернення ОСОБА_1 від 17.04.2025, 24.04.2025 та 02.05.2025, про відрахування з університету на підставі невиконання умов Договору про навчання, а саме через наявність академічної та фінансової заборгованості. Наголошено про те, що йому було надано усі необхідні можливості для врегулювання зазначених заборгованостей та уникнення відрахування, якими він не скористався (а.с.29, 104).
17.07.2025 Запорізьким державним медико-фармацевтичним університетом надано відповідь на запит заступниці керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо встановлення плати за навчання в іноземній валюті та підстав для відрахування студента ОСОБА_3 (а.с.110-111).
Згідно з рішенням про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 30.07.2025 №2301130100018965 під час здійснення перевірки законності перебування на території України громадянина Сполученого королівства Великої Британії та північної Ірландії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було встановлено, що він прибув на території України 22.04.2025 по транспортному документу №133629457, виданому Сполученим королівством Великої Британії та Північної Ірландії від 04.07.2022, термін дії до 04.07.2032 (а.с.51-53). 
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції із того, що зібраними у справі доказами доведено факт порушення ОСОБА_7 зобов`язань, передбачений договором про надання освітніх послуг, не виконання індивідуального навчального плану здобувача освіти, наявності як академічної, так і фінансової заборгованості, внаслідок чого його було відраховано з університету у відповідності до умов укладеного сторонами договору і вимог законодавства.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Згідно зі статтею 53 Конституції України кожен має право на освіту. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.
Право на освіту закріплене у статті 2 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої нікому не може бути відмовлено у праві на освіту.
Спір у цій справі виник щодо правомірності прийняття ЗДМФУ наказу про відрахування позивача з числа студентів, які склалися між сторонами, пов`язані з наданням освітніх послуг.
Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій у тих правовідносинах, у яких виник спір.
Наявність у позивача академічної заборгованості та невиконання навчального плану встановлена судом першої інстанції та підтверджена вищевказаними письмовими доказами.
Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України від 01 липня 2014 року № 1556-VII «Про вищу освіту» право на вищу освіту гарантується незалежно від віку, громадянства, місця проживання, статі, кольору шкіри, соціального і майнового стану, національності, мови, походження, стану здоров`я, ставлення до релігії, наявності судимості, а також від інших обставин. Ніхто не може бути обмежений у праві на здобуття вищої освіти, крім випадків, встановлених Конституцією та законами України.
Здобувачі вищої освіти – особи, які навчаються у вищому навчальному закладі на певному рівні вищої освіти з метою здобуття відповідного ступеня і кваліфікації (пункт 11 частини першої статті 1 Закону № 1556-VII).
Пунктом 18 частиною 1 статті 1 Закону України «Про освіту» передбачено, що освітня послуга - комплекс визначених законодавством, освітньою програмою та/або договором дій суб`єкта освітньої діяльності, що мають визначену вартість та спрямовані на досягнення здобувачем освіти очікуваних результатів навчання.
Згідно з ч. 6 ст. 42 Закону України «Про освіту» за порушення академічної доброчесності здобувачі освіти можуть бути притягнені до такої академічної відповідальності: повторне проходження оцінювання (контрольна робота, іспит, залік тощо); повторне проходження відповідного освітнього компонента освітньої програми; відрахування із закладу освіти (крім осіб, які здобувають загальну середню освіту); позбавлення академічної стипендії; позбавлення наданих закладом освіти пільг з оплати навчання.
Згідно з п. 1 ч.1 ст. 57-1 Закону України «Про освіту» здобувачам освіти, працівникам закладів освіти, установ освіти, наукових установ, у тому числі тим, які в умовах воєнного стану, надзвичайної ситуації або надзвичайного стану в Україні чи окремих її місцевостях, оголошених у встановленому порядку (особливий період) були вимушені змінити місце проживання (перебування), залишити робоче місце, місце навчання, незалежно від місця їх проживання (перебування) на час особливого періоду гарантується, зокрема, організація освітнього процесу в дистанційній формі або в будь-якій іншій формі, що є найбільш безпечною для його учасників.
Відповідно до п.5 ст.10 Закону України «Про вищу освіту» на основі навчального плану у визначеному закладом вищої освіти порядку для кожного здобувача вищої освіти розробляються та затверджуються індивідуальні навчальні плани на кожний навчальний рік. Індивідуальний навчальний план формується за результатами особистого вибору здобувачем вищої освіти дисциплін в обсязі, не меншому за встановлений цим Законом, з урахуванням вимог освітньої програми щодо вивчення її обов`язкових компонентів. Індивідуальний навчальний план є обов`язковим для виконання здобувачем вищої освіти.
Відповідно до п. 4 та п. 5 ч.1 ст.46 Закону України «Про вищу освіту» підставою для відрахування здобувача вищої освіти є невиконання індивідуального навчального плану та порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання.
Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 46 вищезазначеного Закону особа, відрахована з закладу вищої освіти до завершення навчання за відповідною освітньою програмою, має право на поновлення на навчання в межах ліцензованого обсягу закладу вищої освіти. Поновлення на навчання осіб, відрахованих з закладів вищої освіти або яким надано академічну відпустку, а також переведення здобувачів вищої освіти здійснюються, як правило, під час канікул.
Частина 6 ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» передбачає, що порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у закладах вищої освіти, а також порядок надання їм академічної відпустки визначаються положенням, затвердженим центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Поновлення та переведення здобувачів вищої освіти здійснюється з урахуванням вимог до вступників на відповідні освітні програми.
Відповідний порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у закладах вищої освіти, а також порядок надання їм академічної відпустки, затверджений наказом Міністерства освіти і науки України від 07.02.2024 № 124, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 08.04.2024 за №509/41854 (надалі – Порядок).
Згідно п. 1 Розділу ІІ зазначеного Порядку підстави для відрахування здобувачів визначені частиною першою статті 46 Закону України «Про вищу освіту» та частиною шостою статті 42 Закону України «Про освіту».
Також, Положення про порядок надання академічної відпустки та повторного навчання, переведення, поновлення та відрахування студентів у Запорізькому державному медико-фармацевтичному університеті, затверджене Рішенням Вченої Ради протокол № 11 від 27.06.2022 та введене наказом ректора ЗДМФУ № 149 від 27.06.2022, розміщено на офіційному сайті закладу за посиланням https://nmv.mphu.edu.ua/upload/normatyvni_dokumenty_zdmu/Polozh_akadem_vidp_2022.pdf.
Згідно з ч.1 ст.63 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у закладах вищої освіти, зобов`язані: 1) дотримуватися вимог законодавства, статуту та правил внутрішнього розпорядку закладу вищої освіти; 2) виконувати вимоги з охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, протипожежної безпеки, передбачені відповідними правилами та інструкціями; 3) виконувати вимоги освітньої (наукової) програми (індивідуального навчального плану (за наявності), дотримуючись академічної доброчесності, та досягати визначених для відповідного рівня вищої освіти результатів навчання.
Встановлено, що ОСОБА_2 за підсумками осіннього та весняного семестрів 2024-2025 навчального року має невиконаний індивідуальний навчальний план та має заборгованість із 5 предметів, що відповідно до Положення про організацію освітнього процесу у Запорізькому державному медико-фармацевтичному університеті, затвердженого Рішенням Вченої Ради Запорізького державного медико-фармацевтичного університету протокол № 1 від 21.04.2023 та введеного у дію наказом В.о. ректора Запорізького державного медико-фармацевтичного університету № 96 від 21.04.2023, розміщеного на офіційному сайті закладу за посиланням https://aspdoc.mphu.edu.ua/upload/files/osvita/polozh_oop/23_polozh_organ_navch_prots.pdf, є підставою для відрахування. 
З офіційного сайту ЗДМФУ, слідує, що на ньому розміщувалися навчальні плани на кожен навчальний рік.
Індивідуальний навчальний план (ІНП) здобувача освіти розробляється на основі загального навчального плану закладу, забезпечуючи реалізацію індивідуальної освітньої траєкторії, темпу навчання або адаптацію до особливих потреб (ООП). Він визначає перелік предметів, їх послідовність, форми контролю, а також обов`язковий до виконання обсяг освітньої програми.
При цьому, п. 4 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» передбачає як підставу для відрахування здобувача вищої освіти саме невиконання індивідуального навчального плану.
Доводи апеляційної скарги про те, що академічна заборгованість у позивача виникла після його відсторонення від занять, є неспроможними.
Зібраними у справі доказами підтверджується, що ОСОБА_15 мав академічну заборгованість, зокрема за період з 8 квітня по 3 травня 2024 року, тобто ще до того як його було відсторонено від навчання на підставі розпорядження № 192 від 03.02.2025, на яке позивач посилався як на підставу невідвідуванням ним занять саме через перешкоди з боку відповідача.
Доводи апелянта спростовуються наявною у справі заявою, із якої видно, що останній у травні 2024 звернувся із заявою до деканату ІІ міжнародного факультету про отримання дозволу на відробку пропущених занять. 
Дана заяв була задоволена та надано строк на погашення академічної заборгованості, проте на час відрахування частина академічної заборгованості за період з 08 квітня по 03 травня 2024 року не була відпрацьована, окрім того утворилась нова академічна заборгованість.
Починаючи з ІІІ семестру, здобувач відмовився відвідувати заняття з української мови як іноземної та мав заборгованість 48 пропущених занять (96 годин). При цьому, вивчення української мови як іноземної є обов`язковим згідно Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної».
Пунктом 16 вищевказаного Положення передбачено, що поновлення до складу студентів здійснюється ректором (директором) вищого закладу освіти незалежно від тривалості перерви в навчанні, причини виключення, трудового стажу, форми навчання і з врахуванням здатності претендента успішно виконувати графік навчального процесу.
Із заявами щодо свого поновлення ОСОБА_2 до ЗВО не звертався.
На спростування наявності таких підстав для відрахування позивача, як невиконання навчального плану та академічна заборгованість, позивачем докази не надавалися.
Колегія суддів погоджується із встановленими обставини районного суду, який дійшов обґрунтованого висновку про доведення факту наявної як академічної заборгованості, так і не виконання навчального (індивідуального) плану.
Щодо визначення плати за навчання в іноземній валюті, слід зазначити таке.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі №910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21)).
У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ.
Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті «нівелювання» правового результату породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу / набуття / зміни / встановлення / припинення прав взагалі) (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 21 грудня 2021 року в справі № 148/2112/19 (провадження № 61-18061св20)).
В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного.
Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом предявлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов).
Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року в справі № 761/12692/17 (провадження № 61-37390свп18)).
Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року в справі № 613/1436/17 (провадження № 61-17583св20)).
Наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору, не є підставою для його визнання недійсним (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2020 року в справі №177/1942/16-ц (провадження № 61-2276св19)).
Тлумачення частини першої статті 203 ЦК України свідчить, що під змістом правочину розуміється сукупність умов, викладених в ньому. Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених в статті 4 ЦК України. Втім більшість законодавчих актів носять комплексний характер, і в них поряд із приватно-правовими можуть міститися норми різноманітної галузевої приналежності. За такої ситуації необхідно вести мову про те, що зміст правочину має не суперечити вимогам, встановленим у приватно-правовій нормі, хоча б вона містилася в будь-якому нормативно-правовому акті, а не лише акті цивільного законодавства. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року в справі № 613/1436/17 (провадження № 61-17583св20)).
У пункті 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі № 607/3693/17 (провадження №14-151цс20) зазначено, що договірне зобов`язання - це відносне правовідношення між юридично рівними і майново самостійними особами, що виникає на підставі укладеного договору, який виражає їх загальну волю на досягнення цивільно-правових результатів майнового чи немайнового характеру, настання яких відбувається у разі здійснення боржником певних активних дій, що відповідають праву вимоги кредитора і не зачіпають прав і законних інтересів третіх осіб, що не є учасниками зазначеного правовідношення. Оскільки метою договірних зобов`язань є досягнення їх сторонами певних правових результатів, особливого значення набуває їх виконання. Виконання зобов`язання - це вчинення кредитором і боржником дій, що становлять його предмет. При виконанні різноманітних договірних зобов`язань суб`єкти мусять керуватися загальними засадами, що йменуються принципами виконання зобов`язання. І в сучасних умовах до них відносять принципи належного та реального виконання зобов`язання, які, до речі, традиційно вважались такими.
Позивачем, не висувалися вимоги щодо визнання недійсними певного пункту чи розділу договору про навчання у закладах вищої освіти іноземних громадян від 11.10.2023 № 23-014. Разом з тим, останній висунув вимоги щодо поновлення його на навчанні відповідно до цього договору із встановленням плати за навчання у гривнях. В обґрунтування своїх вимог в цій частині зазначали про порушення відповідачем положень ст. 73 Закону України «Про вищу освіту» на момент укладення такого договору. 
При дослідженні районним судом змісту цього договору не було виявлено положень, які б регулювали питання щодо оплати освітньої послуги. При цьому, у договорі містяться пункти, які відсилають до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у Запорізькому державному медико-фармацевтичному університеті іноземним громадянам англійської мови навчання спеціальності «Медицина» від 11.10.2023 № 23-014/1.
У п. 1.1 цього Договору вказано, що він є невід`ємним додатком до Договору про навчання у закладах вищої освіти іноземних громадян в Запорізькому державному медико-фармацевтичному університеті від 11.10.2023 № 23-014.
В п. 3.1 договору від 11.10.2023 № 23-014/1 вказано, що оплата за навчання Здобувача здійснюється в національній валюті України (по курсу Національного банку України на дату оплати) чи в іноземній валюті (USD, EUR) в формі безготівкового розрахунку на указаний закладом банківський рахунок, відповідно до чинного законодавства України.
У відповідності до умов договору 11.10.2023 № 23-014/1, вартість навчання за весь період становить 28 500 доларів США, а оплата за кожен семестр здійснюється до 5 жовтня та 15 лютого відповідно (пп. 3.1.1 п. 3.1 Розділу ІІІ).
Разом з тим, вирішуючи справу, районний суд обґрунтовано зазначив, що він не може переглядати умови договору за власною ініціативою, оскільки діє принцип свободи договору. Проте, суд має право визнати окремі умови або весь договір недійсними, якщо вони суперечать закону, принципам справедливості, або договір є результатом істотних порушень за умови звернення з відповідними позовом сторони договору до суду у передбачений процесуальним законом спосіб.
Так встановлено, що загалом договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 11.10.2023 № 23-014/1 відповідає Типовому договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 07.09.2020 № 1113, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 жовтня 2020 року за № 1021/35304, в редакції чинній на час його укладення.
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 ст. 903 ЦК України установлено, обов`язок замовника, якщо договором передбачено надання послуг за плату, оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Дослідивши умови договору від 11.10.2023 № 23-014/1 щодо оплати надання платної освітньої послуги та порядок розрахунків, суд установив, що в доларах США визначена лише вартість навчання за певний період, а от щодо порядку розрахунків зазначено, що він здійснюється у формі безготівкового розрахунку на визначені розрахункові рахунки закладу в національній валюті України (по курсу НБУ на дату оплати) чи в іноземній валюті (USD, EUR), відповідно до чинного законодавства України.
Як вбачається зі змісту позову, позивача такі умови договору влаштовували станом на 11.10.2023 (дату укладення договорів), а лише потім при зміні курсу, він виказав свої заперечення щодо цього. Також, про це додатково свідчить його переказ грошових коштів від 15.04.2025 із зазначенням у відповідному листі на адресу декана міжнародного факультету, МОН та інших адресатів від 15.04.2025 (а.с.105), що визначення суми платежу в розмірі 59 557 грн. обумовлено курсом на момент його зарахування (37,82) станом на 30.12.2023. Такі дії ним були вчинені після роз`яснень у відповідь на лист Міністерства охорони здоров`я від 14.04.2025. Разом з тим, позивач перерахував кошти в національній валюті на валютний рахунок закладу, що в подальшому викликало їх повернення платнику.
Закон України «Про освіту» визначає основні правові, організаційні та фінансові засади функціонування системи освіти, встановлює права та обов`язки учасників освітнього процесу, порядок надання освітніх послуг.
Закон України «Про вищу освіту» визначає правові засади функціонування системи вищої освіти, встановлює вимоги до вищих навчальних закладів, права та обов`язки студентів і викладачів, порядок надання освітніх послуг.
Законом України «Про захист прав споживачів» визначено правові засади захисту прав споживачів, включаючи користувачів освітніх послуг, встановлює права споживачів, обов`язки постачальників послуг та порядок розгляду скарг споживачів.
Умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності, по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, по-третє, завдають шкоди споживачеві.
Такого висновку можна дійти аналізуючи положення п.6 ч.1 ст.3 і ч.3 ст.509 Цивільного кодексу та норми ст.18 закону №1023-XII «Про захист прав споживачів» щодо несправедливих умов договору, положення якого також розповсюджують і на сферу надання освітніх послуг.
Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20)).
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України «Питання здобуття вищої освіти деякими категоріями осіб» від 12 вересня 2018 року № 729 передбачено, що іноземці та особи без громадянства можуть здобувати вищу освіту за кошти фізичних (юридичних) осіб, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, законодавством або угодами між закладами вищої освіти про міжнародну академічну мобільність.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 7 ст. 73 Закону України «Про вищу освіту» заклад вищої освіти відповідно до законодавства та статуту може надавати фізичним та юридичним особам платні послуги за умови забезпечення надання належного рівня освітніх послуг як основного статутного виду діяльності. Перелік платних освітніх та інших послуг, що можуть надаватися державними і комунальними закладами вищої освіти, затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок надання платних освітніх та інших послуг, включаючи порядок визначення їх вартості для здобувачів вищої освіти, встановлюється центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку і торгівлі, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової, бюджетної, податкової політики. Розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації встановлюється закладами вищої освіти в національній валюті. Заклад вищої освіти має право змінювати плату за навчання у порядку, передбаченому договором, не частіше одного разу на рік і не більш як на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік. Розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг підлягає оприлюдненню у медіа, на офіційних веб-сайтах, на інформаційних стендах та в будь-який інший спосіб.
Відповідно до ч. 5 ст. 79 Закону України «Про освіту» плата за навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації здобувачів освіти, за надання додаткових освітніх послуг встановлюється суб`єктом освітньої діяльності у гривні. Для здобувачів освіти - нерезидентів України плата може встановлюватися в іноземній валюті.
Таким чином, норми пункту 7 статті 73 Закону України «Про вищу освіту» від 1 липня 2014 року № 1556-VII, розмір плати за навчання встановлюється в національній валюті. Проте згідно з нормами пункту 5 статті 79 Закону України «Про освіту» від 5 вересня 2017 року № 2145-VIII плата за навчання для здобувачів освіти - нерезидентів України може встановлюватися в іноземній валюті. Керуючись роз`ясненнями Міністерства юстиції України, наданими листом від 26.12.2008 № 758-0-2-08-19 «Щодо практики застосування норм «права у випадку колізії», у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Оскільки Закон України «Про освіту» від 5 вересня 2017 року № 2145-VIII є більш пізнім, то зазначене дозволяє встановлювати плату за освітні послуги для здобувачів освіти – нерезидентів України в іноземній валюті.
Чинним законодавством передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (ч. 2 ст. 524 ЦК України). Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України).
Національним законодавством також передбачені особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до ч. 3 вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами 1 і 2 цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.
При дослідженні обставин та перевірки їх доказами судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 не посилався на наявність підстав застосування форс-мажорних обставин. 
В самому позові позивачем не заперечується факт приймання ним участі в зустрічах, які організовувало керівництво ЗВО для врегулювання спору та не було зазначено про підставу для визнання неправомірним оскаржуваного ним наказу ректора університету як не погодження його з органами студентського самоврядування. На таку обставину посилався лише представник позивача у своїй промові в судовому засіданні. Зазначені обставини спростовані при дослідженні повного змісту наказу, а не витягу з нього, який долучено до позову, оскільки наказ містить відомості про його узгодження з представником студради. Представником позивача під час підготовки позову до суду не скеровувалися запити до відповідача задля уточнення певних обставин відрахування позивача та можливості врегулювання спору в досудовому порядку. З заявою на поновлення позивач не звертався. Відомостей про заборону обігу іноземної валюти на території м. Запоріжжя, рішень НБУ чи будь-яких інших органів не встановлено.
Разом з тим, з боку відповідача доведено обставини застосування заходів для врегулювання спору в досудовому порядку, надання обґрунтованих відповідей на звернення як самого позивача, так і органів, до яких останній звертався. Позивачу було надано строк як для погашення академічної заборгованості, так і фінансової, останній при безпосередніх зустрічах та письмово попереджався про можливе його відрахування за невиконання своїх зобов`язань.
Окремо судом першої інстанції встановлено, що починаючи з березня 2025 року – приблизно за чотири тижні до виключення – відповідач звернув увагу позивача на не виконання вимог щодо верифікації його іноземних документів. При вступі на навчання ОСОБА_2 не надав пакет документів відповідно до Правил прийому (вступу) на навчання, а саме було проігноровано проходження процедури визнання іноземних документів про попередню здобуту освіту. На підставі наказу Міністерства освіти і науки України про «Порядок визнання здобутих в іноземних закладах вищої освіти ступенів вищої освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 05.05.2015 №504, у редакції наказу Міністерства освіти і науки від 05 вересня 2022 року №784, процедура визнання документа з метою навчання та здобуття освіти здійснюється протягом першого року навчання. Відповідно до чинного законодавства та договору про надання освітніх послуг, проведення зазначеної процедури здійснюється за рахунок здобувача. Однак на дату відрахування, позивачем так і не було надано вищезазначені документи.
Відповідно до діючого законодавства як на час вступу позивача до університету, так і на час його відрахування, саме на здобувача освіти покладений обов`язок проходження верифікації наданих ним документів. Позивач фактично не заперечував невиконання ним таких зобов`язань.
Суд обґрунтовано урахував зазначений факт у контексті приписів п. 5 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про вищу освіту».
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком районного суду, що позивачем не доведено невідповідність умов угоди вимогам законодавства та несправедливість умов саме пункту 3.1. Договору від 11.10.2023 № 23-014/1.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач мав постійне місце проживання в Україні, отримав ідентифікаційний код, а отже набув статусу «резидента», а відтак повинен нести витрати на навчання так само, як і громадяни України, є неспроможними. Позивач не є резидентом України, оскільки як громадянин іноземної держави отримав дозвіл на тимчасове проживання в Україні на період навчання у вищому навчальному закладі. Отримання іноземцем ідентифікаційного коду не свідчить про набуття статусу резидента.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що укладений сторонами Договір є такий, що не відповідає актам цивільного законодавства, грубо порушує права споживача, містить несправедливі умови та укладений при здійсненні відповідачем дій, які не ведуть до настання реальних правових наслідків, щоб мало наслідком для задоволення його вимог про зобов`язання відповідача встановити плату за навчання у гривнях як національній валюті України.
Визначення у договорі про надання освітніх послуг вартості навчання у еквіваленті іноземної валюти не свідчить про дискримінаційні умови договору у порівнянні з умовами аналогічного договору зі студентами громадянами України. Навчання студентів-іноземців вимагає від навчального закладу додаткових витрат, зокрема, організацію навчального процесу іноземною мовою, введення для студентів-іноземців додаткових дисциплін, наприклад, вивчення української мови як іноземної, які не вивчаються студентами громадянами України. 
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку і щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди.
Додатково звернуто увагу на те, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17).
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Будь-яких доказів на спростування вказаної інформації та доводів відповідача, позивачем ні до суду першої інстанції ні до апеляційної надано не було.
З викладеного вбачається, ОСОБА_2 , всупереч укладеному між сторонами договору про навчання у закладах вищої освіти іноземних громадян від 11.10.2023 № 23-014 та невід`ємного додатку до нього – договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у Запорізькому державному медико-фармацевтичному університеті іноземним громадянам англійської мови навчання спеціальності «Медицина» від 11.10.2023 № 23-014/1, порушив зобов`язання без поважних причин, а саме не виконав індивідуальний навчальний план здобувача освіти, мав як академічну, так і фінансову заборгованість, внаслідок чого його було відраховано з університету.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6 , оскільки порушив зобов`язання без поважних причин, а саме не виконав індивідуальний навчальний план здобувача освіти, мав як академічну, так і фінансову заборгованість, внаслідок чого його було відраховано з університету.
Проаналізувавши норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню, оскільки висновки, зроблені судом за результатами розгляду справи, підтверджуються матеріалами справи та поданими сторонами доказами.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з висновками суду. Докази та обставини, на які посилається представник позивача в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Оскільки суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін, розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України апеляційним судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Балковий Руслан Леонідович залишити без задоволення.
Рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2026 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови. 
Повний текст постанови складено 03 липня 2026 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді М.С.Гончар

С.В. Кухар