Справа № 761/31541/25
Провадження № 2/761/9319/2025

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

27 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Аббасової Н.В., 
за участі:
секретаря судового засідання Сухини А.С.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Серебрійська Юлія Олександрівна про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів),

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» (далі по тексту - відповідач) про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів).
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Серебрійської Ю.О. знаходилось виконавче провадження НОМЕР_2, відкрите на підставі виконавчого напису нотаріуса №28710, виданого 20.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» коштів. 
Виконавчий напис №28710 від 20.12.2021 перебував на примусовому виконання у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Серебрійської Ю.О. з 28.12.2021 по 20.09.2024. В подальшому виконавче провадження було закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням вимог виконавчого документа, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Під час перебування виконавчого напису №28710 від 20.12.2021 на виконанні з позивача було стягнуто кошти в розмірі 11 701,00 грн. 
Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 22.04.2025 у справі №491/678/24 виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №28710 від 20.12.2021р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» грошових коштів на підставі кредитного договору №07.04.2020-010002500 від 07.04.2020 у загальній сумі 9910,00 грн, - визнано таким, що не підлягає виконанню.
За таких обставин, позивач вважає, що відповідач стягнуті за виконавчим написом грошові кошти отримав безпідставно, а тому звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2025 матеріали позову передані на розгляд судді Аббасовій Н.В.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника на підставі наявних в матеріалах справи документів.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надходило.
Третя особа у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила.
Разом із тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін, суд, на підставі положень ст. 280 та у відповідності до ст. 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 20.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 28710, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором №07.04.2020-010002500 від 07.04.2020 за період з 22.04.2020 по 01.12.2021 включно у загальному розмірі 9 910,00 грн., з яких 6 000,00 грн - прострочений основний борг, 3 360,00 грн - прострочені проценти, 550,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису.
На виконання вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Серебрійською Ю.О. 28.12.2021 відкрито виконавче провадження НОМЕР_2.
Як вбачається з матеріалів справи, вищезазначений виконавчий напис перебував на примусовому виконанні з 28.12.2021 по 20.09.2024. Виконавче провадження НОМЕР_2 закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням вимог виконавчого документа, про що було винесено відповідну постанову від 20.09.2024 НОМЕР_2.
Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 22.04.2025 у справі №491/678/24, яке набрало законної сили, вказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до копій платіжних інструкцій, із заробітної плати позивача у рамках виконавчого провадження НОМЕР_2 здійснювались відрахування за період з липня по вересень 2024 року в загальній сумі 11 701,00 грн.
Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.
Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.
Наведене в сукупності свідчить, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна слід дійти висновку й у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.
Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.
Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникненні обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.
Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.08.2018 року у справі № 334/2517/16-ц під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.
Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).
Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.
Саме такої правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави.
Крім того, за змістом постанови Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18, правові підстави набуття відповідачем коштів на виконання виконавчого напису, визнаного судом таким, що не підлягає виконанню, відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1212 ЦК України.
Матеріалами справи підтверджено, що в межах виконавчого провадження за виконавчим написом № 28710 від 20.12.2021 з позивача, як з боржника, в рахунок сплати заборгованості за виконавчим провадженням стягнуто та перераховано на рахунок стягувача грошові кошти в сумі 9 910,00 грн., що підтверджується відповіддю приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Серебрійської Ю.О. від 09.07.2025 №43593.
При цьому позивач заявляє суму до стягнення в розмірі 11 701,00 грн., однак доказів, що вся ця сума, яку позивач просив стягнути були перераховані відповідачу матеріали справи не містять, відтак суд прийшов висновку, що оскільки правова підстава списання з позивача коштів у сумі 9 910,00 грн. відпала, то відповідна вимога щодо стягнення вказаної суми коштів на користь позивача, підлягає задоволенню в частині коштів, стягнутих в рахунок сплати заборгованості за виконавчим документом, який визнано судом таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідачем під час розгляду справи не було надано жодних доказів на спростування доводів позивача.
З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що позовні вимоги у даній справі є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ст. 141 ЦПК України).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280 - 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Серебрійська Юлія Олександрівна про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів) - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 9 910,00.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 820,65 грн.
У іншій частині позову відмовити. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити учасників:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр», код ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А;
Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Серебрійська Юлія Олександрівна: м. Одеса, вул. Львівська, буд. 48-Ж, оф. 303/3.

Суддя: Н.В. Аббасова