УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №291/1317/25 Головуючий у 1-й інст. Федорчук І. В. 
Категорія 16 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого   Павицької Т.М.,
суддів   Шевчук А.М., Панкеєвої В.А.,
за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О. 
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Житомирі цивільну справу №291/1317/25 за позовом приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Світанок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Ружинська державна нотаріальна контора Житомирської області, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Бобков Олександр Вікторович про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою представника приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Світанок» - Мартиновського Олександра Валерійовича на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2026 року, ухвалене під головуванням судді Федорчука І.В. в селищі Ружин,
в с т а н о в и в :
У жовтні 2025 року представник приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Світанок» - Мартиновський О.В. звернувся до суду з позовом у якому просив визначити ПСП «Агрофірма Світанок» додатковий строк тривалістю три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Позов обґрунтовано тим, що листом №79/02-14 від 20.08.2025 приватний нотаріус Бобков О.В. повідомив, що ним було посвідчено заповіт 07 листопада 2019 року та зареєстрований в реєстрі за № 3590 від імені ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , а також надав позивачу копію зазначеного заповіту. З копії заповіту вбачається, що спадкове майно за заповітом складається із земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Жовтнева сільська рада, Ружинського району, Житомирської області, кадастровий номер 1825283300:06:000:0071. Листом Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Київській області Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 20.08.2025 №29536/8.4-25 повідомлено представнику ПСП «Агрофірма Світанок» адвокату Мартиновському О.В., що у ході проведеної перевірки за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян встановлено наявність актового запису про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який складено виконавчим комітетом Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області 22.10.2021 за №85, дата смерті – ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач вказував, що 22.08.2025 підприємство подало заяву разом з додатками державному нотаріусу Ружинської державної нотаріальної контори Житомирської області про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_5 після її смерті. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 746/02-31 від 24.09.2025 року Ружинська державна нотаріальна контора Житомирської області відмовила ПСП «Агрофірма «Світанок» у вчиненні нотаріальної дії – прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті заповідачки – ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , з мотивів пропуску позивачем 6-місячного строку на прийняття спадщини. У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 746/02-31 від 24.09.2025 року зазначено, що після смерті ОСОБА_5 було заведено спадкову справу № 90/2025 від 06 травня 2025 року. Спадкоємцями, які прийняли спадщину є діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та її чоловік – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (помер ІНФОРМАЦІЯ_10 ). Оскільки у спірних правовідносинах померла ОСОБА_5 є спадкодавцем (заповідачкою), а ПСП «Агрофірма «Світанок» - її спадкоємцем за заповітом, указані обставини стали підставою для звернення представника позивача до суду з цим позовом.
Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2026 року в задоволенні позову ПСП «Агрофірма «Світанок» відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції,  представник ПСП «Агрофірма «Світанок» - Мартиновський О.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов. На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що оскаржуване судове рішення є незаконним і необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню повністю з підстав: порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права; неповного з`ясування судом обставин справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Вказує, що в позовній заяві ПСП «Агрофірма «Світанок» зазначило такі об`єктивні окремі причини пропуску строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 . Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини (правові висновки у постановах Верховного Суду від 10.01.2019 у справі № 263/1221/17, від 17.03.2021 у справі №308/4272/19, від 22.02.2021 у справі №644/7785/19). Позивач ПСП «Агрофірма «Світанок» пропустив строк на подачу заяви про прийняття спадщини за заповітом померлої ОСОБА_5 у зв`язку з необізнаністю як спадкоємця про наявність заповіту від 07.11.2019 року, що є поважними причинами, які не залежали від позивача. При цьому, у позивача немає примірника оригіналу зазначеного вище заповіту, а його другий примірник знаходиться в реєстрі у приватного нотаріуса Бобкова О.В. Якби позивач дізнався про наявність такого заповіту раніше, в межах 6-ти місячного строку після смерті спадкодавця, тоді позивач міг би подати заяву про прийняття спадщини за заповітом в межах визначеного законом 6-ти місячного строку. Крім того, позивач пропустив строк на подачу заяви про прийняття спадщини за цим заповітом також у зв`язку з тим, що нотаріус раніше не повідомляв ПСП «Агрофірма «Світанок» як спадкоємця про наявність такого заповіту. Неповідомлення нотаріусом позивача як спадкоємця про наявність заповіту спадкодавця також є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини (правовий висновок у постанові Верховного Суду від 2.12.2021 року у справі № 703/4978/19). Крім того, позивач пропустив строк на подачу заяви про прийняття спадщини за заповітом спадкодавця також у зв`язку з тим, що дізнався про смерть спадкодавця лише з листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Київській області Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 20.08.2025 №29536/8.4-25. Натомість, в оскаржуваному рішенні суд дав оцінку лише першій з трьох підстав для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, не аналізував інші дві зазначені у позові підстави. Суд не врахував, що ПСП «Агрофірма «Світанок» є юридичною особою та не є спадкоємцем за законом померлої ОСОБА_5 . При вирішенні даного спору не застосовуються правові висновки п.п.77 та 78 постанови ВП ВС від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 в частині, яка була помилково застосована судом в оскаржуваному рішенні. Суд помилково не врахував, що оскільки позивач ПСП «Агрофірма «Світанок» є юридичною особою та не є спадкоємцем за законом померлої ОСОБА_5 , а є спадкоємцем за заповітом, тому відповідно до п.87 постанови ВП ВС від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 необізнаність позивача про наявність цього заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Суд помилково ототожнив спадкові правовідносини, які виникають на підставі заповіту, з договірними двосторонніми зобов`язальними правовідносинами між ОСОБА_5 та ПСП «Агрофірма «Світанок» щодо оренди та емфітевзису спірної земельної ділянки. Суд не врахував, що заповіт є одностороннім правочином, який не є обов`язковим та зобов`язуючим для спадкоємця. Судом проігноровано наведені в позові підстави про те, що позивач ПСП «Агрофірма «Світанок» пропустив строк на подачу заяви про прийняття спадщини за заповітом померлої ОСОБА_5 у зв`язку з необізнаністю як спадкоємця про наявність заповіту від 07.11.2019 року, що є поважними причинами, які не залежали від позивача. Тому незнання про наявність заповіту у випадку позивача пов`язане з об`єктивними, непереборними та істотними обставинами, які є підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. По-третє, судом неповно з`ясовано обставини про те, яке майно та на якій підставі успадковане спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 . В рішенні судом установлено, що у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 746/02-31 від 24.09.2025 року зазначено, що після смерті ОСОБА_5 було заведено спадкову справу № 90/2025 від 06 травня 2025 року. Однак, суд не дав правову оцінку обставині про те, що після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , через майже 3 роки та 7 місяців було заведено спадкову справу № 90/2025 від 06 травня 2025 року, як і не з`ясовано причини не заведення спадкової справи у 6-ти місячний строк після смерті ОСОБА_5 
24 квітня 2026 року від ОСОБА_4 надійшов відзив у якому просить відмовити у задоволення апеляційної скарги представника ПСП «Агрофірма «Світанок». У відзиві зазначає, що необізнаність підприємства протягом тривалого часу, а саме 4 -х років про смерть власника земельної ділянки та про наявність заповіту зумовлена не об`єктивними непереборними обставинами, а пасивною поведінкою самого підприємства, яке не перевіряло статус сторони договору емфітевзису та власника земельної ділянки. Зазначені позивачем обставини не можуть бути визнані поважними для пропущення строку на подання зави про прийняття спадщини.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.  
Вбачається з матеріалів спадкової справи №90/2025 від 20.10.2021, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .
Відповідно до заповіту, посвідченого 07.11.2019, ОСОБА_5 , заповіла земельну ділянку кадастровий номер 1825283300:06:000:0071, яка знаходиться за адресою: Жовтнева сільська рада, Ружинського району, Житомирської області – позивачеві ПСП «Агрофірма Світанок».
Листом Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Київській області Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 20.08.2025 №29536/8.4-25 повідомлено представнику приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» адвокату Мартиновському О.В., що у ході проведеної перевірки за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян встановлено наявність актового запису про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який складено виконавчим комітетом Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області 22.10.2021 за №85, дата смерті – ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Листом №79/02-14 від 20.08.2025 приватний нотаріус Бобков О.В. повідомив ПСП «Агрофірма «Світанок», що ним було посвідчено заповіт 07 листопада 2019 року та зареєстрований в реєстрі за № 3590 від імені ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 746/02-31 від 24.09.2025 Ружинська державна нотаріальна контора Житомирської області відмовила ПСП «Агрофірма «Світанок» у вчиненні нотаріальної дії – прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті заповідачки – ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , з мотивів пропуску позивачем 6-місячного строку на прийняття спадщини.
У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 746/02-31 від 24.09.2025 року зазначено, що після смерті ОСОБА_5 було заведено спадкову справу № 90/2025 від 06 травня 2025 року. Спадкоємцями, які прийняли спадщину є діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та її чоловік – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (помер ІНФОРМАЦІЯ_10 ).
З матеріалів спадкової справи №90/2025 від 20.10.2021 встановлено, що спадкоємцями, які прийняли спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 є її діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та її чоловік – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Спадкоємцям за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 нотаріусом видано свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки кадастровий номер 1825283300:06:000:0071, загальною площею 5.6447 га, що розташована на території Жовтневої сільської ради Бердичівського (Ружинського) району Житомирської області, по 1/5 частці кожній.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових права нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме мано, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.05.2025 наявні відомості, щодо державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 1825283300:06:000:0071, загальною площею 5.6447 га, власником якої є ОСОБА_5 , на праві користування за договором емфітевзису від 07.11.2019 строком дії до 07.11.2068 та договору оренди земельної ділянки від 22.07.2017 строком дії до 22.07.2032 за позивачем ПСП «Агрофірма «Світанок».
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності поважної причини пропуску строку для прийняття спадщини.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення частини третьої статті 1272 ЦК України не застосовуються (див. постанову Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12).
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (див. постанову Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, постанову Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 234/17511/19 (провадження № 61-8215св20) вказано, що: «як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18 (провадження № 61-5590св21) вказано, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16».
Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (див. пункти 53 - 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24)).
У справі, яка є предметом апеляційного перегляду, встановлено, що разом із ОСОБА_5 на момент смерті були зареєстровані її діти та чоловік, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , згідно довідки, виданої Вчорайшенською сільською радою.
Спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняли її діти, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори Житомирської області на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки кадастровий номер 1825283300:06:000:0071, загальною площею 5.6447 га, що розташована на території Жовтневої сільської ради Бердичівського (Ружинського) району Житомирської області, по 1/5 частці кожному.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску, визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, позивач посилався на те, що підприємству не було відомо про смерть ОСОБА_5 та про наявність заповіту.
Велика Палата Верховного Суду постанові від 26 червня 2024 року у справі №686/5757/23 (провадження №14-50цс24), вказала, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування.
Натомість з матеріалів справи вбачається, що у ПСП «Агрофірма Світанок» на праві користування за договором емфітевзису та договором оренди перебуває земельна ділянка з кадастровим номером 1825283300:06:000:0071, загальною площею 5.6447 га, власником якої була ОСОБА_5 .
Позивач ПСП «Агрофірма «Світанок» з 2017 року мало тривалі договірні правовідносини з спадкодавцем ОСОБА_5 і нині є землекористувачем визначеної в заповіті, належної на праві власності земельної ділянки спадкодавцю ОСОБА_5 , тому не можна ототожнювати необізнаність позивача з його незнанням про його право на спадкування загалом, як поважну причину пропуску строку прийняття спадщини.
Доказів сплати ОСОБА_5 орендної плати підприємством за 2021-2024 роки, що могло б підтвердити про необізнаність підприємства про смерть орендодавця у матеріалах справи відсутні.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Врахувавши тривалість пропуску строку для прийняття спадщини (4 роки), а також встановлені обставини у справі, суд першої інстанції, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, дійшов до обґрунтованого висновку, що представником ПСП «Агрофірма «Світанок» не доведено існування об`єктивних, непереборних, істотних труднощів щодо подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , у зв`язку із чим, відсутні підстави для встановлення позивачу додаткового строку на прийняття спадщини.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24), на яку посилався заявник в апеляційній скарзі, зазначено, що за конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як розумність, добросовісність та справедливість.
Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.
Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців.
Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. 
Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20).
Дії учасників приватних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_4  були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 - ІНФОРМАЦІЯ_11 . 
Колегія суддів звертає увагу на те, що лише після отримання відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач 03.11.2025 звернувся до суду із зазначеним позовом.
Таким чином, судом першої інстанції при ухваленні рішення були належним чином оцінені подані сторонами докази, повно встановлені фактичні обставини справи, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Світанок» - Мартиновського Олександра Валерійовича залишити без задоволення.
Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 16 червня 2026 року.

Головуючий Т.М. Павицька

Судді А.М. Шевчук

В.А. Панкеєва