ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

21 травня 2026 року	Справа №160/13330/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О., розглянувши за правилами письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОСПОДАР» про встановлення тимчасового обмеження права на виїзд за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ГОСПОДАР», в якій позивач просить суд:
-встановити тимчасове обмеження у праві виїзду керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОСПОДАР» ОСОБА_1 за межі України до погашення податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОСПОДАР», або настання інших обставин, зазначених в п.87.14 ст.87 Податкового кодексу України.
Позовна заява обґрунтована тим, що станом на момент звернення до суду за Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОСПОДАР», керівником якого є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), обліковується податковий борг у розмірі 1 995 113, 75 грн. Контролюючим органом вживалися заходи щодо погашення заборгованості з Товариства з обмежено відповідальністю «ГОСПОДАР» в межах повноважень, визначених ПК України, а саме відповідно до вимог ст. 59 Податкового кодексу України Товаристві з обмежено відповідальністю «ГОСПОДАР було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкову вимогу про сплату податкового боргу форми "Ю" від 14.05.2025 №0015499-1309-0436, а також було здійснено стягнення на підставі рішення про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу від 15 вересня 2025 року № 444.
19.05.2026 позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області зареєстровано в КП "Діловодство спеціалізованого суду", та за наслідками автоматизованого розподілу справи між суддями передано для розгляду судді Сластьон А.О.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у письмовому провадженні, з урахуванням особливостей визначених ст. 289-2 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.
20 травня 2026 року від відповідача ТОВ "ГОСПОДАР" надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено про те, що позивач у даній справі взагалі не здійснив аналізу пропорційності втручання у конституційні права ОСОБА_1 та не навів аргументів, чому саме обмеження права виїзду є необхідним і безальтернативним заходом в правовідносинах, за наслідком виникнення яких позивач звернувся до суду із заявою про встановлення обмеження у праві виїзду керівника за кордон. Вказує, що позивачем не доведено здійснення повного комплексу заходів зі стягнення податкового боргу, в тому числі шляхом податкової застави, вжиття заходів щодо опису майна, здійснення оцінки активів, вжиття заходів примусового продажу майна, звернення до виконавчої служби. Акцентує увагу, що позивачем не доведено неможливості погашення боргу за рахунок активів товариства. Фактично податковий орган просить застосувати найбільш суворий захід впливу до фізичної особи без належного використання передбачених ПК України механізмів стягнення саме з юридичної особи-боржника.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ГОСПОДАР» (ідентифікаційний код: 30756013) є платником податків, зборів (обов`язкових платежів) і перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
Згідно з картки особового рахунку платника податків за Товариством з обмеженою відповідальністю рахується заборгованість у розмірі 1 995 113,75 грн.
Відповідно до п. 59.5. ст.59 Податкового кодексу України контролюючим органом було сформовано податкову вимогу форми "Ю" від 14.05.2025 №0015499-1309-0436 на суму 1 572 426,11 грн. та надіслано засобами поштового зв`язку на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОСПОДАР». Податкова вимога отримана ТОВ «ГОСПОДАР» 19.05.2025.
Згідно з вимогами п. 95.5 ст. 95 ПК України, 15.09.2025 уповноваженою особою контролюючого органу прийнято рішення №444 про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу.
У зв`язку із непогашенням заборгованості протягом 240 календарних днів з дати вручення ТОВ «ГОСПОДАР» податкової вимоги про сплату податкового боргу, позивач звернувся з цим позовом до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України керівнику ТОВ «ГОСПОДАР» - ОСОБА_1 .
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно з частиною 1 статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі -ПК України).
Відповідно до статті 16 ПК України, платники податків зобов`язані сплачувати належні суми податків у встановлені законом терміни.
Підпунктом 20.1.35-2 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівників юридичних осіб або постійних представництв нерезидентів-боржників за межі України у разі невиконання податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу.
Відповідно до пункту 87.13 статті 87 ПК України, у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.
Вимоги абзацу першого цього пункту не застосовується у разі наявності зобов`язання держави щодо повернення юридичній особі або постійному представництву нерезидента-боржника помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, бюджетного відшкодування податку на додану вартість, якщо загальна сума непогашеної заборгованості держави перед боржником дорівнює або перевищує суму податкового боргу такого боржника.
Тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України встановлюється як забезпечувальний захід виконання судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу.
Згідно з пунктом 87.14 статті 87 ПК України закінчення дії тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника здійснюється у разі погашення суми податкового боргу, зазначеної у рішенні суду, у зв`язку з якою було застосовано таке обмеження, або у разі отримання інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про зміну керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника, або у разі початку судових процедур у справах про банкрутство стосовно такого боржника.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII.
Відповідно до статті 6 цього Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу тимчасового обмеження права громадян України на виїзд за межі території України визначені у статті 289-2 КАС України, частиною першою якої установлено, що у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.
Системний аналіз положень статті 87 ПК України та частини першої статті 289-2 КАС України дає підстави для висновку, що у контролюючого органу виникає право на звернення до адміністративного суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи боржника за межі України після спливу 240 календарних днів з дня вручення такому платнику податків податкової вимоги на суму податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, наявності судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу.
Аналогічний правовий висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 31.03.2025 по справі № 160/5655/22.
З матеріалів справи судом встановлено, що за платником податків Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОСПОДАР» обліковується податковий борг у загальному розмірі 1 995 113,75 грн. за платежем податок на додану вартість.
Відповідно до п. 59.5. ст.59 Податкового кодексу України контролюючим органом було сформовано податкову вимогу форми "Ю" від 14.05.2025 №0015499-1309-0436 на суму 1 572 426,11 грн. та надіслано засобами поштового зв`язку на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОСПОДАР». Податкова вимога отримана ТОВ «ГОСПОДАР» 19.05.2025.
Податкова вимога залишилася без виконання, докази погашення боргу відсутні.
Також відсутні відомості щодо її оскарження та/або скасування.
Згідно з вимогами п. 95.5 ст. 95 ПК України, 15.09.2025 уповноваженою особою контролюючого органу прийнято рішення №444 про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу.
За правилами статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).
Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (п. 59.3 ст. 59 ПК України).
Також судом було встановлено, що позивачем було сформовано платіжні інструкції по примусовому списанню заборгованості, на підтвердження чого надано до суду відповідні реєстри.
Проте, станом на день подання позову за ТОВ "Господар" обліковується податквоий борг на суму 1995113,75 грн., що свідчить про те, що вжиті податковим органом заходи щодо списання коштів з рахунків підприємства результатів не дали.
Відповідачем не надано доказів, на підтвердження наявності зобов`язань держави щодо повернення ТОВ "Господар" помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, бюджетного відшкодування податку на додану вартість, якщо загальна сума непогашеної заборгованості держави перед боржником дорівнює або перевищує суму податкового боргу такого боржника, що виключало б застосування пункту 87.13 статті 87 ПК України.
Отже, незважаючи на вжиті контролюючим органом заходи, податковий борг Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОСПОДАР» не було погашено протягом 240 календарних днів з моменту вручення податкової вимоги, протилежного матеріали справи не містять.
З огляду на встановлений факт наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОСПОДАР» податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, і непогашення суми такого податкового боргу протягом 240 днів з дня вручення товариству податкової вимоги, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування судом тимчасового обмеження керівника вказаної юридичної особи Юрченка Євгена Сергійовича у праві виїзду за межі території України до погашення суми податкового боргу.
Отже, на підставі викладеного суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
При цьому, суд також враховує що обмеження у праві виїзду за межі території України є забезпечувальним заходом, який має тимчасовий характер і відповідно до п. 87.14 ст. 87 ПК України закінчення дії тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника здійснюється у разі погашення суми податкового боргу, зазначеної у рішенні суду, у зв`язку з якою було застосовано таке обмеження, або у разі отримання інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про зміну керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника, або у разі початку судових процедур у справах про банкрутство стосовно такого боржника.
Отже, оскільки обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи за межі території України пов`язано з наявністю певних обставин, суд вважає за необхідне визначити в рішенні суду межі застосування такого заходу, а саме, суд вказує, що застосований забезпечувальний захід у вигляді обмеження у праві виїзду за межі території України зберігає чинність до моменту погашення податкової заборгованості або до настання інших обставин, зазначених в п. 87.14 ст. 87 ПК України.
Щодо доводів відповідача про застосування до керівника підприємства істотного обмеження конституційного права на свободу пересування.
Суд вказує, що втручання вважається виправданим, якщо воно здійснюється на підставі закону, зокрема, пункту 87.13 статті 87 ПК України та 289-2 КАС України. Зазначене втручання спрямоване на забезпечення надходжень до державного бюджету (суспільний інтерес), відтак, не є дискримінаційним за своєю суттю, а виконує виключно забезпечувальний захід.
Крім того, ст. 289-2 КАС України не передбачає обов`язку податкового органу доводити ризики того, що керівник підприємства має намір залишити територію України або планує ухилятися від виконання обов`язків.
Щодо доводів відповідача про те, що застосування обмежень фактично перешкоджатиме господарській діяльності товариства.
Зазначені доводи суд не бере до уваги, оскільки в умовах цифровізації підписання контрактів та здійснення переговорів є можливим без виїзду керівника за кордон.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки, позивач не надав доказів понесення таких судових витрат, суд не має підстав вирішувати питання про їх розподіл.
Керуючись статтями 248, 256, 270, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (Ідентифікаційний код: 44118658, місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОСПОДАР» (Ідентифікаційний код: 30756013, місцезнаходження: 51022, Дніпропетровська область, Дніпровський район, село Прядівка, вул. Центральна, буд. 38) про встановлення тимчасового обмеження права на виїзд за межі території України, - задовольнити.
Встановити тимчасове обмеження у праві виїзду керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОСПОДАР» ОСОБА_1 за межі України до погашення податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОСПОДАР», або настання інших обставин, зазначених в п.87.14 ст.87 Податкового кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.289-2, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Сластьон