УКРАЇНА
Справа № 196/30/26 
№ провадження 2/196/283/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
(заочне)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року с-ще Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді: Костюкова Д.Г.,
за участю секретаря судового засідання: Дорошенко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в с-щі Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" звернулося до суду з позовом до відповідачки  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 03.03.2024 р. між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачкою було укладено кредитний договір №7648233 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, згідно якого позикодавець надав позичальнику кредит в розмірі 25 000,00 грн.
23.10.2024 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23.10/24-Ф, відповідно до якого первісний кредитор ТОВ "Авентус Україна" передав ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників.
16.05.2025 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК "Ейс» укладено договір факторингу № 16/05/25-Е.
Відповідно до Реєстру боржників №б/н від 16.05.2025 за Договором факторингу №16/05/25-Е від 16.05.2025 р., до позивача перейшло право грошової вимоги в загальній сумі 103 500,00 грн.
Відповідачка не виконувала умови кредитного договору належним чином, у зв`язку з чим сума заборгованості за кредитним договором №7648233 від 03.03.2024 р. становить 103 500,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 25 000,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 66 000,00 грн., заборгованості за штарфними санкціями в розмірі 12 500,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.

Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2026 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованостібуло прийнято до провадження суддею Костюковим Д.Г., відкрито провадження у справі та розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено справу до розгляду по суті. За клопотанням представника позивача витребувано від АТ "ТАСКОМБАНК" (код ЄДРПОУ 09806443) інформацію: чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) платіжна картка, маска картки № НОМЕР_2 , чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); про зарахування коштів на картковий рахунок - маска картки № НОМЕР_2 у період з 03.03.2024 по 08.03.2024 в сумі 25 000,00 грн., у період з 03.03.2024 по 08.03.2024 в сумі 25 000,00 грн.; чи є/був номер телефону НОМЕР_3 фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки № НОМЕР_2 та чи знаходиться/знаходився номер телефону НОМЕР_3 в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), якщо ні, то надати номери телефонів, що знаходяться/знаходилися в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за платіжною карткою маска № НОМЕР_2 ; первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять інформацію переказу коштів на картковий рахунок - маска карти № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у період з 03.03.2024 по 08.03.2024 в сумі 25 000,00 грн., у період з 03.03.2024 по 08.03.2024 в сумі 25 000,00 грн.; повний номер рахунку маска-картки № НОМЕР_2 ; якщо картковий рахунок - маска карти № НОМЕР_2 не належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), надати інофрмацію щодо особи, якій належить картковий рахунок - маска карти № НОМЕР_2 (а.с110-111). 
З метою належного повідомлення відповідачці ОСОБА_1 було направлено рекомендованим повідомленням за зареєстрованим місцем проживання копію зазначеної ухвали та судові повістки про виклик до суду, які були повернуті до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою"  (а.с.121-125, 126-127). 
Відповідачка своїм правом на подання відзиву на позов не скористалася.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без участі представника, проти заочного рішення не заперечує (а.с.8-10).
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи в суді ( а.с.121-125, 126-127), причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутність, будь-яких інших клопотань до суду не надіслала.
29 травня 2026 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.
Так, судом встановлено, що 03.03.2024р. між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та відповідачкою укладено договір про надання споживчого кредиту №7648233 (а.с.11-20).
Згідно вказаного договору, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти. Сума кредиту складає 25 000,00 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність сплати платежів - кожні 30 днів (п.1.2-1.4 Договору).
Стандартна процентна ставка становить 2.20% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору (п.1.5.1 Договору).
Знижена процентна ставка 1,21% в день та застосовується, якщо споживач до 02.04.2024 р. або протягом трьох календарних днів, сплатить кошти у сумі не менше першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (п.1.5.2).
Кошти кредиту надаються Товариством на платіжну картку споживача № НОМЕР_4 (п.2.1. Договору).
Пунктом 6.4 Договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та процентів, споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф у розмірі 750,00 грн. на 4 день такого невиконання або неналежного виконання та у розмірі 250,00 грн. починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та неналежного виконання.
Договір вважається укладеним з моменту підписання його електронними підписами сторін (п.9.2 Договору).
Договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором "А5449".
Довідкою ТОВ "Пейтек" вих. №20241113-1/1 від 13.11.2024р. повідомлено, що між ТОВ «Пейтек» та ТОВ "Авентус Україна" укладено договір про організацію переказу грошових коштів №160222-1 від 16.02.2022 р. та Договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_5 від 04.07.2024 р., та відповідно до зазначених договорів було успішно перераховано кошти 03.03.2024р. на суму 25 000,00 грн., зарахування на картку НОМЕР_4 (а.с.64-66).
Також, згідно довідки АТ "Таскомбанк" від 21.04.2026 №2601/47.7-БТ повідомлено, що картка № НОМЕР_6 емітована на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та надано виписку по рахунку за період з 03.03.2024-08.03.2024, відповідно до якої на платіжну картку № НОМЕР_6 03.03.2024 о 18.19.10 зараховано кошти в сумі 25 000,00 грн. (а.с.118-119)
23.10.2024 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23.10/24-Ф, відповідно до якого первісний кредитор ТОВ "Авентус Україна" передав ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників (а.с.42, 51-52, 53-63).
16.05.2025 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК "Ейс» укладено договір факторингу № 16/05/25-Е (а.с.37-41).
Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №16/05/25-Е від 16 травня 2025 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в повному об`ємі, після чого, з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу №16/05/25-Е від 16 травня 2025 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.43).
Відповідно до Реєстру боржників від 16.05.2025 р. до Договору факторингу №16/05/25-Е від 16 травня 2025 року, ТОВ «ФК «Ейс» набуло права вимоги до відповідачки в сумі 103 500,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 25 000,00 грн., заборгованість за відсотками - 66 000,00 грн., пеня/штраф - 12 500,00 грн. (а.с.44-46).
З розрахунків заборгованості за кредитним договором № 7648233 від 03.03.2024 р., вбачається, що відповідачка має заборгованість за кредитним договором у сумі 103 500,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 25 000,00 грн., заборгованість за відсотками - 66 000,00 грн., пеня/штраф - 12 500,00 грн. (а.с. 21-31).
Отже, первісний кредитор виконав зобов`язання за договором, надавши відповідачці кредитні кошти. Відповідачка, взяті на себе зобов`язання не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість.
За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Крім того, суд зазначає, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Таким чином, кредитний договір № 7648233 від 03.03.2024 р.був підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такого договору, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів.
Отже, існують підстави вважати, що сторонами належно обумовлено умови користування позиченими коштами та позичальнику належним чином повідомлено про умови позики.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до приписів ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачкою підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом.
Враховуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачкою умов договору в частині своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені в договорі терміни.
У свою чергу, відповідачка будь-яких доказів на спростовування розрахунку заборгованості здійсненого позивачем, суду не надала.
Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 25 000,00 грн. та відсотків в розмірі 66 000,00 грн., а всього - 91 000,00 грн., є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості за пенею та штрафами, суд зазначає таке.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
За ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За допомогою неустойки (штрафу, пені) допускається забезпечувати виконання значної кількості зобов`язань. Зокрема, неустойка може забезпечувати виконання: договірних зобов`язань, що традиційно для цивільного обороту, оскільки в більшості випадків, саме в договорі його сторони встановлюють неустойку (штраф або пеню). Причому, це може відбуватися як під час укладення договору для забезпечення виконання зобов`язання, так і після, але до виконання тих зобов`язань, які виникли на його підставі.
Відповідно до п.6.4 Договору про надання споживчого кредиту № 7648233 від 03.03.2024 р.у випадку невиконання або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф у розмірі 750,00 грн. на 4 день такого невиконання або неналежного виконання та у розмірі 250,00 грн. починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та неналежного виконання.
Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «ФК «ЕЙС» просило стягнути із відповідачки за кредитним договором, зокрема і суму заборгованості за пенею, штрафами, в розмірі 12 500,00 грн.
Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд зазначив щодо застосування пункту 18 Прикінцевих таперехідних положеньЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів.
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22.
Указом Президента України №64/2022від 24лютого 2022року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Тому позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за пенею, штрафами в розмірі 12 500,00 грн. задоволенню не підлягають.
Що стосується укладеного договору факторингу, суд зазначає наступне.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК України).
Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч. 3 ст.1079 ЦК України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг.
Зокрема, у п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
За п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою.
У ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.
Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ.
Навіть при умові, що відповідачка з будь-яких підстав не отримала вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідачка не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісних кредиторів, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.
Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "ФК "ЕЙС" (а.с.88-91) підтверджує, що ТОВ «ФК «ЕЙС» за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України.
Таким чином, права вимоги за кредитним договором № 7648233 від 03.03.2024 р.перейшло до ТОВ «ФК «Ейс».
Всупереч умовам кредитного договору № 7648233 від 03.03.2024 р., відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ « ФК «Ейс», ні на рахунки попереднього кредитора.
Таким чином, за вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладений кредитний договір № 7648233 від 03.03.2024 р., за умовами якого відповідачка зобов`язалась прийняти грошові кошти, та повернути їх у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти, у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум позичальнику у вигляді тілу кредиту та відсотків матеріали справи не містять.
У зв`язку із чим, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами.
Щодо витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).
Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. надано договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року (а.с.67), додаток 1 до Договору про надання правничої допомоги - протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року (а.с.68), додаткова угода №25770998437 від 11.09.2025р. до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року (а.с.70), акт прийому-передачі наданих послуг від 01.11.2025 р. (а.с.69), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №7073/10 (а.с.72).
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, тому заявлена сума у 7 000,00 грн. є завищеною.
Отже, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.
Щодо вирішення питання про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.
Позивачем надана платіжна інструкція в національній валюті № 32259 від 08.01.2026 р. про сплату судового збору у розмірі 2 662,40 грн (а.с.10).
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що задоволено 87,92% позовних вимог (91 000,00 грн. від 103 500,00 грн. складає 87,92 %), суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, яка становить 2 340,78 грн. (2 662,40 грн. х 87,92 % : 100).
На підставі викладеного, суд, керуючись ст. ст. 81, 89, 141, 259, 263, 265, 274-279, 280-283, 289, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" (02090, м.Київ, вул.Поправки Юрія, буд.6, кабінет 13, код ЄДРПОУ: 42986956, рахунок № НОМЕР_7 , в АТ "Універсал Банк", МФО 322001) заборгованість за кредитним договором №7648233 від 03.03.2024 р. в розмірі 91 000 (дев`яносто одна тисяча) грн. 00 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 25 000,00 грн., заборгованість за відсотками - 66 000,00 грн.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" (02090, м.Київ, вул.Поправки Юрія, буд.6, кабінет 13, код ЄДРПОУ: 42986956, рахунок № НОМЕР_7 , в АТ "Універсал Банк", МФО 322001) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 340,78 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000, 00 грн. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 29.05.2026 року.

Суддя: Д.Г. Костюков