712/1401/26
2/712/2183/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.
за участю секретаря судового засідання Чорнуцької І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_3 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою.
В обґрунтування заявлених вимог позивач в своїй позовній заяві зазначає, що він здійснив на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 оплату за договором купівлі-продажу інвертора "Deye 6 кВт" в сумі 30 080 гривень, що підтверджується квитанцією від 29 грудня 2025 року №26.
Незважаючи на отримання грошових коштів, відповідачем зобов`язання за договором купівлі-продажу не виконані, оплачений товар позивачу не переданий.
03 січня 2026 року позивачем цінним листом з описом вкладення (накладна № 1200806224014) було направлено відповідачу вимогу про повернення грошових коштів, яку відповідачем залишено без реагування.
Враховуючи викладене, позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2026 відкрито провадження в цивільній справі та призначено судове засідання.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав,викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу його реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада».
Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (ухвалює заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання без поважних причин двічі не з`явився, відзиву чи заперечень на позовну заяву суду не надав. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних та доказів і ухвалити за результатами її розгляду заочне рішення. 
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, надані учасниками справи докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
29 грудня 2025 року згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №26 ОСОБА_3 сплатив на рахунок НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 31 080 гривень, призначення платежу: «за інвектор дея 6 квт., ОСОБА_3 ».
Незважаючи на отримання грошових коштів, відповідачем зобов`язання за договором купівлі-продажу не виконані, оплачений товар позивачу не переданий.
03 січня 2026 року позивачем цінним листом з описом вкладення (накладна № 1200806224014) було направлено відповідачу вимогу про повернення грошових коштів, яку відповідачем залишено без реагування.
Відповідно до п.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином ст.599 ЦК України.
Згідно положень ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ст.627 ЦК України).
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).
Згідно ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає можливості визначити цей строк, відповідно до положень ст.530 ЦК України.
Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч.2 ст.693 ЦК України).
Відповідно до ст.611 ЦК України - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 639 ЦК України передбачено форму договору, зокрема договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, він вважається укладеним у письмовій формі.
Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір-купівлі продажуна відстані за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, зокрема мережі Інтернет, однак відповідач в односторонньому порядку порушив умов договору, внаслідок чого зобов`язання припинило свою дію.
Відповідно до ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Судом встановлено, що 29 грудня 2025 року згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №26 ОСОБА_3 сплатив на рахунок НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 31 080 гривень, призначення платежу: «за інвектор дея 6 квт., ОСОБА_3 ».
Незважаючи на отримання грошових коштів, відповідачем зобов`язання за договором купівлі-продажу не виконані, оплачений товар позивачу не переданий.
03 січня 2026 року позивачем цінним листом з описом вкладення (накладна № 1200806224014) було направлено відповідачу вимогу про повернення грошових коштів, яку відповідачем залишено без реагування.
Вказані факти і обставини відповідачем не спростовані.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно ст. 611 ЦК України, моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 25 000 гривень. В обгрунтування розміру моральної шкоди позивач зазначає, що вказаний вище інвертор "Deye 6кВТ" придбавався для забезпечення резервного електроживлення житла в умовах воєнного стану в Україні та у зв`язку з систематичними відключеннями електроенергії. Після здійснення оплати та очікування поставки інвертора за адресою його проживання застосовувались тривалі графіки погодинних відключень електроенергії. Внаслідок невиконання відповідачем договірних зобов`язань позивач був позбавлений можливості користуватися придбаним обладнанням у зимовий період, що спричинило позивачу та членам його сім`ї моральні переживання та постійний стрес, пов`язаний з неможливістю забезпечити нормальні побутові умови під час тривалих відключень електроенергії.
Доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди саме в розмірі 25 000 гривень та розрахунку завданої моральної шкоди позивачем суду не надано і матеріали справи не містять. 
Врахувавши характер спірних правовідносин, доводи позивача, виходячи з засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3 000 гривень в рахунок відшкодування завданої останньому моральної шкоди.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу його реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада України».
Згідно ч. 1,3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно платіжної інструкції № 3983-ВМН1-С350-ВМАВ від 16 березня 2026 року позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом сплачений судовий збір в розмірі 1 331 гривня 20 копійок, який, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, 33 080 гривень 00 копійок (вимоги позивача, які підлягають задоволенню) відповідають 60,06% від заявленої ціни позову 55 080 гривень 00 копійок, отже, саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору підлягає стягненню відповідача, що в грошовому еквіваленті становить 799 гривень 52 копійки (60,06% від суми 1 331 гривня 20 копійок сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду з вказаною позовною заявою).
На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 4, 6, 15, 16, 23, 509, 526, 530, 611, 629, 639, 663, 693 ЦК України та керуючись ст. 12, 13, 76-81, 83, 89, 95, 141, 259, 265, 268, 273, 280, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.
Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , 30 080 (тридцять тисяч вісімдесят) гривень 00 (нуль) копійок, моральну шкоду в сумі 3 000 (три тисячі) гривень 00 (нуль) копійок та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 799 (сімсот дев`яносто дев`ять) гривень 52 (п`ятдесят дві) копійки, а всього 33 879 (тридцять три тисячі вісімсот сімдесят дев`ять) гривень52 (п`ятдесят дві) копійки
В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
В разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони справи:
Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;
Відповідач: фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя         О.М. Борєйко