Провадження № 2/484/985/26 
Справа № 484/966/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.05.2026 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
у складі головуючого судді -Шикері І.А.
за участю секретаря судових засідань - Туркалової І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат - Бабкова Ольга Сергіївна до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
В обґрунтування позову позивачка зазначила, що вона перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В період з 26.02.1986 року по 30.08.2025 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_2 помер. За весь час перебування у шлюбі, вони проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , де вели спільне господарство, хоча й були зареєстровані за різними адресами. За життя її чоловік отримував пенсію у 10000 грн., яка була постійним і основним джерелом засобів для існування, так як вона отримувала пенсію у розмірі 3038 грн. Після смерті чоловіка, вона звернулася Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з приводу призначення їй пенсії по втраті годувальника, однак рішенням ГУ ПФУ в Черкаській області № 142850001500 від 28.10.2025, їй було відмовлено у перерахунку пенсії з підстав того, що пенсія про втраті годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які перебували на його утриманні. На даний час, вона через різні адреси місця реєстрації її та її покійного чоловіка, не має можливості підтвердити факт перебування на утриманні чоловіка, в зв`язку з чим звернулась до суду з вказаним позовом.
В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Бабкова О.С. підтримали позовні вимоги у повному обсязі, з підстав та доводів наведених в позовній заяві та просили їх задовольнити.
Представник відповідача - ГУ ПФУ в Черкаській області в судове засідання не з`явився, проте від представника відповідача до суду надійшов відзив, у якому, зокрема, заперечуючи проти позовних вимог, посилаючись на норми діючого законодавства представник зазначила, що встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки надає можливість для реалізації її пенсійних прав, а саме: подальше призначення пенсії по втраті годувальника. Обставини справи свідчать про наявність спору щодо призначення пенсії в разі втрати годувальника, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження відповідно до вимог адміністративного судочинства, а тому в силу дії пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, вважала, що є підстави для закриття провадження у справі так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Крім того зауважила, що заявник звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з заявою про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області та прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії, оскільки в результаті розгляду документів, доданих до заяви та згідно матеріалів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 має іншу реєстрацію місця проживання, ніж померлий годувальник. До заяви заявниця долучила довідку про спільне проживання від 14.10.2025 №84, видану ФОП ОСОБА_3 , що не передбачено Порядком. Згідно з поданою заявою факт, який просить встановити заявник, має юридичне значення та породжує виникнення немайнового права. Таким чином, посилаючись на правові позиції Верховного Суду України, вважала, що вимога заявника про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, а спір про призначення пенсії належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, в зв`язку з чим, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
Представник відповідача - ГУ ПФУ в Миколаївській області в судове засідання також не з`явилась, проте подала до суду відзив у якому зазначила, що 25.10.2025 позивач зверталася до територіального органу управління Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок (переведення на пенсію по втраті годувальника) відповідно до Закону № 1058. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, за принципом екстериторіальності, було прийняте рішення від 28.10.2025 № 142850001500 про відмову в перерахунку (переведенні на пенсію по втраті годувальника) позивачу відповідно до Закону № 1058 у зв`язку з тим, що згідно матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 має іншу реєстрацію місця проживання, ніж померлий годувальник ОСОБА_2 . До заяви Позивач долучила довідку про спільне проживання від 14.10.2025 № 84, видану ФОП ОСОБА_3 , що не передбачено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (Порядок 22-1). Оскільки, Заявник звернулась до територіального органу управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок ( переведення на пенсію по втраті годувальника) відповідно до Закону № 1058 і Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області було прийнято рішення від 28.10.2025 № 142850001500 про відмову заявнику в перерахунку (переведені на пенсію по втраті годувальника) у зв`язку з не підтвердженням факту перебування на утриманні, у даних правовідносинах наявний спір про право і позивач у разі незгоди з рішенням Головного управління, повинна була б оскаржувати вищевказане рішення в порядку адміністративного судочинства. Позовні вимоги ОСОБА_1 просила залишити без розгляду. 
Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідка ОСОБА_4 , дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Пунктом 8 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", судам дано роз`яснення, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п. 2 ст.?273 ЦПК), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Згідно з абз. 3 п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Документами, що засвідчують родинні стосунки, є: паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, довідки про склад сім`ї, а також рішення суду (пункт 2.16 розділ ІІ Порядку №22-1).
Ухвалою суду від 19.02.2026, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні було залишено без розгляду, на підставі ч.4 ст.315 ЦПК України, у зв`язку із наявністю спору про право заявника на певні виплати, а саме безпосереднього права на призначенні пенсійних виплат, що має бути предметом розгляду справи у позовному провадженні.
Таким чином, у даному випадку наявний спір про право між ОСОБА_1 та відповідачами, які відмовили у переході на пенсію у зв`язку з втратою годувальника через не підтвердження фактів спільного проживання та перебування на утриманні, тому встановлення даного факту підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.
Частиною 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38).
Частиною 1 статті 38 цього Закону передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно п.2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.
В судовому засіданні встановлено, що 26.02.1986 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.7). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.8).
Відповідно до ксерокопії паспорта ОСОБА_1 , акту та довідки ФОП ОСОБА_3 від 14.10.2025, позивачка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із нею до дати своєї смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав чоловік ОСОБА_2 , який був зареєстрований по АДРЕСА_2 , на утриманні якого вона знаходилась (а.с.5,6,12,13). 
ОСОБА_1 є пенсіонером, знаходиться на обліку в Первомайському об`єднаному управлінні ПФУ та отримує пенсію за віком, сума пенсії за період з 01.03.2025 по 27.04.2025 складає 3038 грн. (а.с.10).
20 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Миколаївській області з заявою про перехід на пенсію в зв`язку з втратою годувальника. 
Рішенням ГУ ПФУ в Черкаській області № 142850001500 від 28.10.2025 року ОСОБА_1 було відмовлено в перерахунку пенсії. В даній відмові зазначено, що відповідно до ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (а.с.11).
Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно вимог ч. 4 ст.3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц.
Щодо перебування особи на утриманні Верховний Суд підкреслив, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.
Також ВС зазначив, що постійний характер допомоги означає, що вона не була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про те, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого померлого чоловіка ОСОБА_2 постійно мешкаючи разом з ним, незважаючи на те, що померлий був зареєстрований за іншою адресою.
Будь-яких даних, які б спростовували факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 , судом не встановлено.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що з метою захисту права позивача на пенсійне забезпечення позовна заява ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні підлягає задоволенню.
Керуючись ст.4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, ст. 315, ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат - Бабкова Ольга Сергіївна до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні - задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в період шлюбу постійно проживала з чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебувала на його утриманні.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1ст. 354 ЦПК України.
Повний текст судового рішення виготовлено 26.05.2026.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: адвокат Бабкова Ольга Сергіївна, місцезнаходження: вул. Театральна, 21, м. Первомайськ, Миколаївської області.
Відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, ЄДРПОУ 13844159, місцезнаходження: вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв.
Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, ЄДРПОУ 21366538, місцезнаходження: вул. Смілянська, 23, м. Черкаси.

СУДДЯ:    І.А.ШИКЕРЯ