Справа № 346/3922/24 
Провадження № 22-ц/4808/583/26 
Головуючий у 1 інстанції Сольський В. В. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої   Томин О.О.,
суддів:   Луганської В.М., Пнівчук О.В.,
за участю секретаря Панасюк В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Атаманюка Володимира Михайловича на рішення Коломийського міськрайонного суду від 03 лютого 2026 року, ухвалене в складі судді Сольського В.В., присяжних: Белі Г.Я., Фучка В.Б. в м. Коломиї, повний текст якого складено 03 лютого 2026 року, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Коршівської сільської ради, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст заяви
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просить визнати недієздатною його матір – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити його її опікуном.
Заяву мотивує тим, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, про що свідчить довідка акту огляду медико-соціальної комісії. Окрім того, згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду. Про її захворювання свідчить також індивідуальна програма реабілітації інвалідів, виписка із медичної карти амбулаторного хворого № 5915/23.
Заявник вказує, що постійний сторонній догляд за матір`ю здійснює саме він. Про це свідчить довідка про отримання ним соціальної допомоги, а також рішення про призначення заявнику допомоги. Матері важко самій себе обслуговувати та забезпечувати свої щоденні побутові потреби. Також внаслідок захворювання ОСОБА_2 не завжди може контролювати свою поведінку і розуміти її наслідки, не розуміє обставин, що відбуваються довкола неї, не може розуміти значення своїх дій, обмежена в спілкуванні та часто не розуміє що їй говорять.
У зв`язку з цим заявник змушений постійно слідкувати за тяжко хворою матір`ю, оскільки остання потребує постійної уваги та догляду, а також медикаментозного лікування.
Стан здоров`я ОСОБА_2 свідчить про те, що вона не здатна самостійно забезпечити собі нормальне життя, побут, не усвідомлює значення своїх дій і не здатна керувати ними.
Тому він звернувся до суду із вказаною заявою.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 03 лютого 2026 року заяву задоволено частково. Визнано недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жительку АДРЕСА_1 . У задоволенні решти вимог відмовлено. До призначення опікуна недієздатній ОСОБА_2 обов`язки зі здійснення над нею опіки покладено на орган опіки та піклування – Виконавчий комітет Коршівської сільської ради. Встановлено строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатною - до 03 лютого 2028 року.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
На вказане рішення суду представник ОСОБА_1 – адвокат Атаманюк В.М. подав апеляційну скаргу. Вважає таке рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим за неповного встановлення обставин справи.
Зазначає, що відмовляючи в задоволенні заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , суд першої інстанції посилався на те, що заявник є особою призовного віку, отже в період воєнного стану конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України має перевагу над бажанням ОСОБА_1 бути опікуном над матір`ю. Однак, такі посилання є безпідставними. Заявник має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбаченої ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Тобто жодних порушень з його боку щодо ухилення від мобілізації немає. Крім того, чинним законодавством не передбачено умов щодо уточнення військово-облікових даних заявника чи наявності відстрочки від призову на військову службу. І він надавав такі документи суду першої інстанції. Також законом не передбачено перелік осіб, які зобов`язані здійснювати опіку над особами, визнаними у судовому порядку недієздатними.
До матеріалів справи долучено акт обстеження матеріально-побутових умов, відповідно до якого дочка ОСОБА_2 – ОСОБА_3 фактично проживає в м. Івано-Франківську, тому не може здійснювати опіку над матір`ю. Крім того, відносини матері з дочкою є досить складними, чого суд першої інстанції не врахував.
Також, поклавши обов`язки по здійсненню опіки на орган опіки та піклування – Виконавчий комітет Коршівської сільської ради, суд не врахував, що недієздатній ОСОБА_2 потрібна постійна стороння допомога, а судом не визначено хто саме з уповноважених осіб органу опіки буде здійснювати такі обов`язки.
Вважає, що заявником було надано достатньо доказів того, що саме ОСОБА_1 має можливість та бажання бути опікуном недієздатної матері ОСОБА_2 .
На його думку, наведені судом аргументи нічим не передбачені, фактично суперечать чинному законодавству, порушують права та інтереси як заявника, так і особи, визнаної судом недієздатною.
Просить рішення Коломийського міськрайонного суду від 03 лютого 2026 року скасувати та ухвалити нове, яким викладені в заяві вимоги задовольнити в повному обсязі.
Позиція інших учасників справи
Заінтересована особа – Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Коршівської сільської ради – правом на подання відзиву не скористалася.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заяви (клопотання) учасників справи
У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 – адвокат Грабовець С.В. та представник ОСОБА_2 – адвокат Голіней Л.Д. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду доводи та вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.
Представник заінтересованої особи – Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Коршівської сільської ради – подав клопотання про розгляд справи в їх відсутності.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, строків розгляду апеляційної скарги колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині визнання фізичної особи недієздатною не оскаржується, тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта та представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення Коломийського міськрайонного суду від 03 лютого 2026 року зазначеним вимогам відповідає.
Фактичні обставини справи
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08.08.1991 (а.с. 6).
Згідно з копією витягу з реєстру територіальної громади № 2024/004557771 від 07.05.2024 ОСОБА_1 з 18.12.2007 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).
Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади № 2024/008037139 від 08.07.2024 ОСОБА_2 з 20.06.1989 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).
Згідно з копією витягу № 105 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 10.05.2024, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (а.с. 15).
Відповідно до копії актового запису про народження № 22 від 16.05.2001 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 107).
Відповідно до копії рішення Коломийського міськрайонного суду від 10 вересня 2012 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 13 вересня 2012 року про виправлення описки, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , зареєстрований 10 листопада 1990 року Коршівською сільською радою Коломийського району, актовий запис № 29, розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище жінки залишено « ОСОБА_6 », неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , залишено проживати з матір`ю (а.с. 21-22).
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 22.07.1979 батьками ОСОБА_7 записані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 23).
З копій повторно виданих свідоцтв про смерть серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 від 12.07.2024 вбачається, що батьки ОСОБА_2 – ОСОБА_9 та ОСОБА_8 – померли (а.с. 24, 25).
З копії довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 220889 від 28.03.2023 вбачається, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи (загальне захворювання). Інвалідність встановлена на строк до 01.04.2025; дата чергового перегляду: 28.03.2025 (а.с. 11).
Згідно з копією висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 274/20 від 21.05.2024 ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду. Висновок дійсний до 21.11.2024 (а.с. 12).
Відповідно до копії висновку з протоколу ЛКК № 110/20 від 07.05.2024 ОСОБА_2 за своїм психічним станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та нагляду, призначення опікунства (а.с. 13).
З копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 5915/23 КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» № 15465 від 17.11.2023 вбачається, що ОСОБА_2 встановлено діагноз: параноїдна шизофренія, приступоподібно-прогредієнтний перебіг, афективно-параноїдний синдром на фоні сформованого дефекту особистості по параноїдному типу, ремісія. Рекомендовано нагляд психіатра та відповідне медикаментозне лікування (а.с. 14).
З копії індивідуальної програми реабілітації для осіб з інвалідністю № 462 вбачається, що ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності, визначено наявність обмежень життєдіяльності та передбачено проведення відповідних реабілітаційних заходів (а.с. 16).
Відповідно до копії довідки про отримання соціальної допомоги Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації № 1139 від 08.07.2024 ОСОБА_1 у період з 01.05.2024 по 01.11.2024 була призначена допомога на догляд за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду (а.с. 17).
Згідно з копією рішення про призначення допомоги від 20.06.2024 ОСОБА_1 призначено допомогу на догляд за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу, на період з 01.05.2024 по 31.10.2024 у розмірі 2920 грн (а.с. 18).
З копії подання органу опіки і піклування про можливість призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , опікуном над матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Коршівської сільської ради від 11.06.2024 № 72, вбачається, що виконавчий комітет Коршівської сільської ради як орган опіки та піклування рекомендує призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , опікуном над його матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у разі визнання її недієздатною (а.с. 19-20).
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 295/2025 від 19.08.2025 ОСОБА_2 виявляє ознаки шизоафективного розладу змішаного типу, що згідно з МКХ-10 відповідає коду F25.2. Зазначене захворювання позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с. 79-84).
Згідно копій військово-облікового документа «Резерв+» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває на військовому обліку як військовозобов`язаний, тип відстрочки – п. 9 ч. 1 ст. 23; відстрочка надана до завершення мобілізації, документ дійсний до 31.12.2026 (а.с. 108, 132).
З копії актового запису про шлюб № 284 від 11.08.2012 встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб, після чого дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_6 » (а.с. 109).
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов № 30 від 02.02.2026 ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обстеження виявлено перебування ОСОБА_2 , особи з інвалідністю ІІ групи. Житловий будинок є двоповерховим, загальною площею 137 кв.м, житловою площею 60,5 кв.м. У користуванні є земельна ділянка площею 0,25 га та ведеться підсобне господарство (кури). Склад сім`ї: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сестра, яка зареєстрована за вказаною адресою, однак фактично за нею не проживає (а.с. 131).
Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов від 02.02.2026 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично проживає у АДРЕСА_2 (а.с. 133).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Відмовляючи у задоволенні вимоги про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що подання органу опіки та піклування Коршівської сільської ради не містить будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на докази щодо доцільності, у тому числі необхідності, призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , відсутності інших осіб, які могли б здійснювати функції опікуна, а також щодо ставлення ОСОБА_1 до військового обліку. Зі змісту подання органу опіки та піклування Виконавчого комітету Коршівської сільської ради випливає, що питання щодо уникнення можливих зловживань обов`язком захисту Батьківщини ОСОБА_1 не досліджувалося, а належного обґрунтування зазначених обставин не надано. У поданні також відсутня інформація про матеріальну спроможність заявника утримувати недієздатну особу, а також будь-яка інформація про те, чи відповідатиме таке призначення якнайкращим інтересам недієздатної ОСОБА_2 та чи сприятиме її належному життєзабезпеченню, враховуючи, що заявник є військовозобов`язаним. Крім того, у матеріалах справи наявні докази того, що в ОСОБА_2 є інші родичі першого ступеня споріднення (дочка ОСОБА_3 ), однак неможливість виконання нею функцій опікуна не обґрунтована. Таким чином, висновок органу опіки та піклування щодо можливості призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 винесений передчасно, без повного дослідження всіх обставин.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
Частиною першою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
Системно проаналізувавши зміст частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 24 липня 2024 року у справі № 727/597/24 (провадження № 61-6720св24).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).
Відповідно до наявного в матеріалах справи подання органу опіки і піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Коршівської сільської ради від 11.06.2024 № 72, виконавчий комітет Коршівської сільської ради як орган опіки та піклування рекомендує призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , опікуном над його матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у разі визнання останньої недієздатною.
Водночас суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що вказане подання не є обґрунтованим та мотивованим належним чином, не містить будь-яких обґрунтувань чи мотивів щодо можливості заявника бути опікуном та необхідності призначення опікуном саме його.
Зі змісту подання вбачається, що орган опіки та піклування навів відомості про звернення ОСОБА_1 , стан здоров`я ОСОБА_2 , її потребу в постійному сторонньому догляді, умови проживання заявника разом із матір`ю, відсутність у нього незнятої чи непогашеної судимості та обставин, передбачених статтею 64 ЦК України.
Однак саме по собі наведення таких відомостей не свідчить про належну перевірку органом опіки та піклування можливості ОСОБА_1 виконувати обов`язки опікуна та не замінює мотивованого висновку щодо доцільності призначення його опікуном над ОСОБА_2 .
Подання не містить аналізу того, чи відповідатиме призначення саме ОСОБА_1 опікуном найкращим інтересам ОСОБА_2 , чи забезпечить це її належне життєзабезпечення, постійний догляд, лікування, захист особистих немайнових і майнових прав та інтересів. Також у поданні відсутні мотиви, з яких орган опіки та піклування дійшов висновку, що саме призначення ОСОБА_1 опікуном найбільшою мірою відповідатиме інтересам ОСОБА_2 .
Крім того, органом опіки та піклування не наведено відомостей щодо матеріальної спроможності заявника, його зайнятості, стану здоров`я, фактичної можливості постійно здійснювати догляд за ОСОБА_2 , а також інших обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про призначення опікуна.
У поданні також не з`ясовано питання щодо наявності інших близьких родичів ОСОБА_2 , які могли б виконувати функції опікуна, зокрема її дочки ОСОБА_3 , та не наведено причин, з яких виконання нею таких функцій є неможливим або недоцільним.
Колегія суддів враховує, що з акта обстеження матеріально-побутових умов від 02.02.2026 вбачається, що ОСОБА_3 фактично проживає в м. Івано-Франківську. Однак сама по собі ця обставина не свідчить про неможливість виконання нею обов`язків опікуна та не звільняла орган опіки та піклування від обов`язку перевірити такі обставини і надати відповідну оцінку.
Також суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що подання не містить та не аналізує інформацію про те, що заявник є військовозобов`язаним. В умовах воєнного стану орган опіки та піклування при вирішенні питання щодо доцільності призначення військовозобов`язаної особи опікуном повинен особливо ретельно перевірити обґрунтованість такої необхідності, повноту мотивів подання та відсутність ризику зловживання відповідним правовим механізмом.
Доводи апеляційної скарги про те, що чинним законодавством не передбачено обов`язку заявника підтверджувати уточнення військово-облікових даних чи наявність відстрочки від призову, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки суд не поклав на заявника такого самостійного обов`язку, а оцінив повноту та обґрунтованість подання органу опіки та піклування, яке є обов`язковою передумовою для призначення конкретної особи опікуном.
У постанові Верховного Суду від 28 травня 2025 року у справі № 641/7190/23 зазначено, що саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому питанні, та належно мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого.
Суд першої інстанції правильно виходив із того, що подання органу опіки та піклування має рекомендаційний характер і саме по собі не зумовлює обов`язку суду призначити особу опікуном, якщо таке подання є формальним, не містить належного обґрунтування та не підтверджує повної перевірки істотних для справи обставин.
Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 фактично здійснює догляд за матір`ю, проживає з нею, отримував допомогу на догляд та має бажання бути її опікуном, не є достатніми підставами для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки призначення опікуна має здійснюватися не лише з урахуванням бажання заявника, а насамперед з урахуванням найкращих інтересів недієздатної особи та за наявності належно обґрунтованого подання органу опіки та піклування.
Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що покладення обов`язків зі здійснення опіки на орган опіки та піклування не забезпечить ОСОБА_2 належного догляду. Відповідно до вимог закону, у разі визнання особи недієздатною суд зобов`язаний встановити над нею опіку. Оскільки підстав для призначення ОСОБА_1 опікуном суд першої інстанції не встановив, обов`язки зі здійснення опіки до вирішення питання про призначення опікуна правомірно покладено на орган опіки та піклування. Крім того, зазначений орган не позбавлений можливості після з`ясування всіх необхідних обставин повторно вирішити питання щодо доцільності призначення опікуна ОСОБА_2 та звернутися до суду з належно обґрунтованим поданням.
Також твердження апелянта про те, що дочка ОСОБА_3 не може здійснювати опіку над матір`ю через неприязні стосунки з нею є голослівними і нічим не підтвердженими. А надані апелянтом копії медичних документів щодо наявності в ОСОБА_3 варикозної хвороби не свідчать про неможливість останньої бути опікуном.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подання органу опіки та піклування Виконавчого комітету Коршівської сільської ради є передчасним, формальним та складеним без повного дослідження істотних обставин, а тому не може бути належною підставою для призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 .
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а фактично зводяться до незгоди з рішенням суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, який належним чином дослідив та оцінив подані сторонами докази, правильно застосував норми матеріального і процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині призначення його опікуном ОСОБА_2 , а також покладення обов`язків зі здійснення опіки над недієздатною ОСОБА_2 на орган опіки та піклування – Виконавчий комітет Коршівської сільської ради до призначення опікуна.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Атаманюка Володимира Михайловича залишити без задоволення.
Рішення Коломийського міськрайонного суду від 03 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча:       О.О. Томин
Судді:        В.М. Луганська
О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 01 червня 2026 року.