Справа № 209/587/26
Провадження № 2/209/1402/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2026 р.         м. Кам`янське
Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді - Ковальової-Писаревої А.Б.,
за участю секретаря - Лушпай І.І.,
представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Донець В.В.,
представника третьої особи Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Моренко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Райффайзен банк", третя особа: Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:
Представник ОСОБА_1 - адвокат Донець В.В. звернувся до Дніпровського районного суду міста Кам`янського через систему "Електронний суд" з позовом до ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Райффайзен банк", третя особа: Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про звільнення майна з-під арешту.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.12.2020 року державним виконавцем Заводського відділу ДВС у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Павленко К.С., на підставі постанови про арешт майна серія та номер: 50569738 від 15.12.2020 року, було накладено арешт на майно належне ОСОБА_2 . Згідно пошуку на вебпорталі «Судова-влада України» - «стан розгляду справ» вбачається, що 16.10.2014 року Дніпровським районний судом м. Дніпродзержинська у справі №209/3629/14-ц було ухвалено заочне рішення за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання банківських послуг у сфері страхування. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла 1/6 частина квартири АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.12.1996 року та свідоцтва про право на спадщину за законом№2-2374 від 26.10.2021 виданого Другою Кам`янською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області. Спадкоємцем померлого є ОСОБА_1 , яка прийнявши спадщину, звернулася до Другої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з метою оформлення своїх спадкових прав однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з накладеним арештом на майно померлого. Звернувшись до Заводського відділу ДВС в місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з адвокатським запитом, 02.02.2026 року на адресу електронної пошти адвоката надійшли два листа – №5701/03 (відповідь на адвокатський запит) та №5709/03 (відповідь на заява про закінчення ВП), в яких повідомляється про відмову у знятті арешту з майна, у зв`язку з відсутністю у державного виконавця законних підстав для звільнення майна боржника з-під арешту, рекомендовано звернутися до суду з позовом про зняття арешту. Формальною причиною для відмови слугувало те, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження, а тому інформація не надається, проте повністю було проігноровано обставину та докази смерті боржника – що відповідно до вимог Закону є безумовною підставою для закінчення виконавчого провадження та скасування всіх вжитих заходів, у тому числі – скасування накладеного арешту. Отже, Відділом ДВС арешт з майна не знято, жодної інформації щодо ВП в межах якого було накладено арешт на спірне майно – не надано. Просить суд скасувати арешт (заборону на нерухоме майно) накладений відповідно до постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 50569738 від 15 грудня 2020 року Заводським відділом державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зареєстрований 15 грудня 2020 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер запису про обтяження: 39726169.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 17 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача адвокат Донець В.В. в судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив її задовільнити в повному обсязі. Пояснив, що згідно п.1 ч.3 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" чітко вбачаються підстави для закінчення виконавчого провадження, але виконавча служба в даному випадку з цим не погоджується. Оскільки продовжує діяти арешт на майно, права позивачки, як спадкоємиці порушені, остання не може отримати спадщину. На запитання суду пояснив, що якби позивачка намагалась сплатити борг за померлого з метою погашення його боргу, Виконавча служба все одно не має право прийняти такий платіж, і це було грубим порушенням чинного законодавства.
Представник відповідача адвокат Куриш В.І. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника АТ "Райффайзен Банк" /а.с.37 оберт/.
Представник третьої особи - Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Моренко О.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви, просила відмовити в повному обсязі. Зазначила, що відповідно до ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" якщо виконавець отримує інформацію про смерть боржника, то з`ясовується, чи є спадкоємці. Відповідно до ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовільнити вимогу кредитора.
Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків.
Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому, суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Згідно зі ст.ст.76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що на виконанні Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №50569738 з примусового виконання виконавчого листа №209/3629/14-ц виданого 19 березня 2015 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" 29627,51 грн. - заборгованість по кредиту, 5833,34 грн. - заборгованість по відсоткам, 8946,13 грн. - пеня, а всього 44406,98 грн. /а.с.104-184/.
Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Павленко К.С. від 15 грудня 2020 року в межах виконавчого провадження №50569738 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_2 /а.с.71/, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження /а.с.143-144/.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності 1/6 квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 грудня 1996 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 жовтня 2021 року /а.с.7,8/, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с. 9-10/.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер боржник ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданим 29 січня 2025 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 226 /а.с.6, оберт/.
Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 лютого 2026 року, спадкоємцем щодо майна померлого ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою від 14 лютого 2025 року, виданої державним нотаріусом Астаховою О.С. /а.с.10, оберт/. Внаслідок наявності арешту на все майно померлого ОСОБА_2 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 було відмовлено /а.с.16, оберт/.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №18003823147 від 06 лютого 2026, на нерухоме майно ОСОБА_2 накладено арешт постановою про арешт майна боржника, серія та номер: 50569738, виданий: 15 грудня 2020 року, видавник: Заводський ВДВС у м.Кам`янське Південо-Східного МРУ МЮ (м.Дніпро) /а.с.5 оберт - 6/.
З метою скасування арешту та закінчення виконавчого провадження за №50569738, представник позивача звертався до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, проте, згідно відповіді від 02 лютого 2026 року, повідомлено, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження, у зв`язку з чим надати будь-яку інформацію неможливо /а.с.15-16/.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатись своєю власністю.
Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно з положеннями ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з приписами ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
За правилами ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".
Ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в Постанові №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», і з системного аналізу норм закону, що регулюють захист права власності чи іншого речового права від порушень, зокрема питання щодо звільнення майна з-під арешту, накладеного державним виконавцем в межах виконавчого провадження, існує два способи здійснення такого права: 1) на рішення та дії державного виконавця стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства (наприклад адміністративного судочинства); 2) особою, яка володіє на підставі закону чи договору майном чи речовим правом на майно, і яка не є стороною виконавчого провадження, подається позов про зняття арешту з майна. Причому відповідачами в справі за позовом про зняття арешту (звільнення майна з-під арешту) є боржник і особа, в інтересах якої накладено арешт на майно; а як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби; на позовні вимоги про зняття арешту з майна поширюється трирічний строк позовної давності, перебіг якого починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт майна.
Відповідно до ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; 14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; 15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; 16) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз", оператором газотранспортної системи та операторами газорозподільних систем, за спожитий природний газ, а також послуги з його транспортування та розподілу відповідно, перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, перед електропостачальниками або операторами системи розподілу (як правонаступниками в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією) за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили; 17) списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в повному обсязі сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа; 18) списання згідно з пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сум недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа; 19) прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про початок процедури ліквідації банку-боржника; 19-1) якщо відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню незалежно від дати укладення такої угоди; 19-2) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість учасників процедури врегулювання заборгованості, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили; 20) врегулювання (погашення, списання) оператором газорозподільної системи заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", якщо таке виконавче провадження розпочато за рішенням про зобов`язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановити оператору газорозподільної системи економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу природного газу з включенням компенсацій за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року включно; 21) виконання або відкликання вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", скасування рішення суду про тимчасове обмеження громадянина України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації, якщо виконавче провадження розпочато за таким рішенням.
Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням.
Виконавче провадження зупиняється до моменту вирішення питання правонаступництва - тобто заміни боржника його спадкоємцями. Якщо спадкоємці приймають спадщину, вони можуть стати стороною виконавчого провадження.
Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону (п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження»). Державний виконавець за заявою сторони або заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Після ухвалення відповідного судового рішення (а саме ухвали) виконавчі дії продовжуються вже щодо правонаступників.
Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», накладений арешт зберігається протягом усього часу зупинення виконавчого провадження та не скасовується автоматично. Він продовжує діяти доти, доки виконавець самостійно не зніме його або доки таке рішення не ухвалить суд.
Верховний Суд у постанові від 11 жовтня 2023 року у справі №523/2357/20 наголосив: смерть боржника є підставою для заміни сторони виконавчого провадження її правонаступниками, а не для автоматичного його закінчення. Якщо ж виконавче провадження було закінчене з порушенням цих правил, відповідну постанову виконавця можна оскаржити в суді.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, зважаючи на те, що виконавче провадження №50569738 не закінчено, заборгованість за виконавчим листом в даному випадку не сплачена, а також той факт, що станом на час ухвалення рішення сторону виконавчого провадження не замінено у зв`язку із смертю боржника; керуючись нормами ст.39 та ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", згідно яких поняття та підстави для закінчення виконавчого провадження та для зняття арешту з майна боржника не є тотожними, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Крім того, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, сплачений при поданні позову судовий збір не підлягає стягненню з відповідача та залишається за позивачем.
Керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 133, 141, 279, 258-259, 264, 265, 268, 273, 280-284, 354-355, 365 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) до Акціонерного товариства "Райффайзен банк" (ЄДРПОУ 14305909, місцезнаходження: 01011, м.Київ, вул.Алмазова Генерала, буд.4А), третя особа: Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 34974176, місцезнаходження: 51925, м.Кам`янське, пр.Гімназичний, буд. 47) про звільнення майна з-під арешту - відмовити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 24 червня 2026 року.

Суддя А.Б.Ковальова-Писарева