ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД 
Миколаївської області

Справа №477/1507/25 
Провадження №2/477/638/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року  м. Миколаїв

Вітовського районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді Полішко В.В., з секретарем – Хлибовою Г.Є., 
розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань Вітовського районного суду Миколаївської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства заборгованість за кредитним договором №512955-КС-001 від 16 жовтня 2024 року у сумі 37290,00 грн., а також судовий збір. 
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі по тексту – ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») та ОСОБА_1 16 жовтня 2024 року був укладений Договір №512955-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором UA-6027 у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до пункту 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 11000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Вказує на те, що згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1% процентів за кожен день користування кредитом. Строк 24 тижнів. Термін дії договору до 02 квітня 2025 року. 
Позивач свої зобов`язання виконав. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала. 
У зв`язку з несвоєчасною сплатою нарахованих за період користування кредитом відсотків у строк встановлений договором, виникла заборгованість , яка станом на 22 червня 2025 року становить 37290,00 грн., з яких: заборгованості за тілом кредиту – 1100,00 грн.; заборгованість по процентам – 18590,00 грн.; заборгованість по штрафам – 5500,00 грн.; комісія – 2200,00 грн.
Через те, що відповідачем у добровільному порядку не сплачена прострочена заборгованість по кредитному договору, позивач просить стягнути її в судовому порядку. 

У встановлений законом строк представником відповідача до суду поданий відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що в матеріалах справи відсутнє належне підтвердження того, що позичальнику була надана уся необхідна інформація відповідно до статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» та статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відсутність документального підтвердження такої інформованої згоди означає, що Кредитодавець не забезпечив дотримання законодавчих вимог до укладення договору, що ставить під сумнів його юридичну дійсність. У матеріалах справи також немає інформації про проведення будь-якої додаткової перевірки ідентичності Позичальника, яка б підтверджувала його право підписувати договір та брати на себе фінансові зобов`язання. Відсутність належної перевірки ідентифікації може свідчити про недотримання Кредитодавцем стандартів, передбачених законодавством про захист персональних даних та запобігання відмиванню доходів, отриманих злочинним шляхом. Це ставить під сумнів законність та юридичну силу укладеного договору, оскільки ідентифікація є важливим елементом, який забезпечує безпеку укладення правочинів в електронному середовищі.
Також Відповідач вважає, що ознайомлення з Офертою та укладення кредитного договору через гіперпосилання в «особистому кабінеті» не відповідає вимогам чинного законодавства України, зокрема, порушує її права як споживача відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про захист прав споживачів». Використання виключно гіперпосилання для ознайомлення з Офертою не забезпечує належного інформування клієнта про умови договору, особливо щодо положень, які мають бути зрозумілими та прозорими для прийняття обґрунтованого рішення.
Також відсутня інформація про механізми підтвердження наміру клієнта діяти від свого імені, у власних інтересах, а не на користь третьої особи, що може спричинити неправомірне оформлення кредиту. 
Надіслання SMS із кодом не забезпечує належної ідентифікації, оскільки не підтверджує, що саме Позичальник, а не третя особа, використав цей код, натиснув кнопку «ТАК» і, таким чином, уклав договір. 
Вважає, що позивачем не доведено укладення кредитного договору. 
Крім цього, позивач не надав суду виписку з рахунку відповідача, на якій зараховувалися кошти. 
Посилаючись на постанову Верховного Суду України від 14 червня 2018 року № 364/737/17 зазначив, що сам по собі розрахунок заборгованості не відноситься до первинних банківських документів і відображає методику нарахування позивачем заборгованості, але не відображає операції з надходження кредитних коштів на рахунки клієнта та їх повернення. 
Вважає, що кредитор як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Також зазначив, що відсутність позову про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії не є перешкодою для врахування інтересів відповідача у справі з метою дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів (Постанова Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі №679/1103/23).

Представником позивача до суду подана відповідь на відзив, в якій підтримує задоволенні позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. 

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у відповіді на відзивав зазначив, що просить розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. 
Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника до суду надійшла заява, з проханням розглядати справу за їх відсутності. заявлені позовні вимоги не визнають. 

Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
З огляду на те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне.
16 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 був укладений Договір №495432-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», ідентифікатором UA-6027. 
ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 16 жовтня 2024 року направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір №512955-КС-001 про надання кредиту. 16 жовтня 2024 року відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №512955-КС-001 про надання кредиту у сумі 11000,00 грн., на умовах, визначених офертою. 
Відповідачу було направлено через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-0735 на номер телефону, вказаний в анкеті. 
Згідно з умовами Договору про надання кредиту №512955-КС-001, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1 % процентів за кожен день користування Кредитом (п. 2.4 Договору). 
Строк дії договору 24 тижнів до 02 квітня 2024 року (п. 2.7 Договору). 
Орієнтована реальна річна процентна ставка – 6692,17 % (п. 2.10 Договору).
Денна процентна ставка – 0,86 %.
Пунктом 2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.
Пунктом 4 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
За приписами частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

Згідно з частини 1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частинами 1 та 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України).

Позивач виконав свої зобов`язання, перерахував суму кредиту 11000,00 грн. на картковий рахунок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як на доказ перерахування коштів посилається на підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів наданою ТОВ «ПрофітГід». Номер платіжної інструкції ес70с862-8bас-11еf-b90а-000с29d57еd2_1.
Крім цього, виконання позивачем взятих на себе зобов`язань підтверджується інформацією наданою АТ КБ «Приватбанк», з огляду на яку на емітовану картку на ім`я ОСОБА_1 16 жовтня 2024 року були перераховані грошові кошти у сумі 11000,00 грн. 

З огляду на наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідач за весь час жодного платежу за кредитом не здійснювала. 
Через порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань виникла заборгованість, яка станом на 02 липня 2025 року становить 37290,00 грн.
На сьогодні відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором.

Справа розглядається за поданими ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не подавались. 

Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.
У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.
Згідно зі змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Цивільно-правова відповідальність – це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» повністю виконало взяті на себе зобов`язання, в свою чергу позичальник навпаки, порушив умови Договору в частині вчасного повернення кредиту та процентів.
Із розрахунку заборгованості слідує, що відповідач, користуючись кредитними коштами, вчасно їх не сплачувала, допустила систематичне порушення умов повернення кредиту та сплати процентів.
Таким чином, оскільки суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та визнає достатнім порушення істотних умов договору, то відповідно до положень статей 625, 1049, 1048, 1054 ЦК України позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Підлягає стягненню з відповідача заборгованість станом на 02 липня 2025 року, яка становить 31790,00 грн., з яких: заборгованості за тілом кредиту – 11000,00 грн.; заборгованість по процентам – 18590,00 грн.; комісія – 2200,00 грн.

Крім цього, позивачем заявлено позовну вимогу щодо стягнення заборгованості по штрафам у сумі 5500,00 грн.
З огляду на розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором №512955-КС-001, а також довідку про стан заборгованості, що долучені до матеріалів справи нарахований штраф у сумі 5500,00 грн. за порушення строків розрахунків за період з 02 листопада 2024 року по 01 липня 2025 року. 
Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по штрафам за порушення строків розрахунків. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з урахуванням часткового задоволення позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 2065,10 грн. 

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, оскільки вони спростовуються доказами дослідженими судом під час ухвалення рішення. Крім цього, матеріали страви не містять доказів звернення відповідача або її представника до правоохоронних органів з приводу вчинення правочину на користь третьої особи, а також звернення до суду з вимогою щодо визнання укладеного договору недійсним. 

Оскільки позов задоволено частково, то, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 2065,10 грн. 

Керуючись статями 258, 259, 263, 265 ЦПК України, 

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (код ЄДРПОУ 41084239) заборгованість за Договором №512955-КС-001 про надання кредиту від 16 жовтня 2024 року у сумі 31790 (тридцять одна тисяча сімсот дев`яносто) грн. 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 11000,00 грн., заборгованість за відсотками – 18590,00 грн., заборгованість за комісією – 2200,00 грн. 

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (код ЄДРПОУ 41084239) судовий збір у сумі 2065 (дві тисячі шістдесят п`ять) грн. 10 коп. 

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.
Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Вітовський районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:
позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», адреса: вул. Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133, ЄДРПОУ 41084239;
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 

Повний текст рішення складений та підписаний 15 червня 2026 року.

Суддя В.В.Полішко