П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/18129/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К. 
Суддя-доповідач: Томчук А.В. 
13 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Томчука А.В. 
суддів: Драчук Т. О.  Савицької Н.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення № 988070132287 від 26.08.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову здійснити нарахування і виплату пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з 15 серпня 2025 року у розмірі 60 % від заробітку, зазначеного у довідках № 2, № 3 від 15.08.2025, виданих управлінням Державної казначейської служби України в Ізяславському районі Хмельницької області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити нарахування і виплату пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" з 15 серпня 2025 року у розмірі 60 % від заробітку, зазначеного у довідках № 2, № 3 від 15.08.2025, виданих управлінням Державної казначейської служби України в Ізяславському районі Хмельницької області.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.02.2026 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 968070132387 від 26.08.2025 року в частині, якою ОСОБА_1 відмовлено у переведені із пенсії за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-VII на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести ОСОБА_1 з 18.08.2025 року із пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-VII на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, та здійснити обчислення і виплату пенсії із врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця які знаходяться в матеріалах пенсійної справи разом із заявою ОСОБА_1 від 28 березня 2014 року, без врахування довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 2 та № 3 від 15.08.2025, виданих управлінням Державної казначейської служби України в Ізяславському районі Хмельницької області, із врахуванням виплачених сум.
В решті позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у разі волевиявлення особи якій здійснено призначення пенсії певного виду отримувати пенсійні виплати за іншим видом пенсії, Законом № 1058-IV передбачена можливість здійснення переведення такої особи з одного виду пенсії на інший. За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позивач має право на переведення її з одного виду пенсії, тобто із пенсії за віком яку вона отримує відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію за віком державного службовця згідно із статтею 37 Закону № 3723-XII з дня подання заяви про таке переведення від 18.08.2025, та право на обчислення розміру пенсійних виплат на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця які були подані позивачем разом із заявою від 28.03.2014 при переведені її на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, що знаходяться в пенсійній справі позивача на час переведення з одного виду пенсії на інший.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач - ГУ ПФУ в Закарпатській області, подало апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, прийняти нове рішення яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю. 
За доводами апеляційної скарги, відповідач вказує, що позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» з 29.03.2014. Оскільки пенсія позивачу вже призначена, то станом на момент звернення до суду остання порушує питання перерахунку вже призначеної пенсії. Проте, відповідно до Закону України “Про державну службу” законодавством на сьогодні не передбачено перерахунків пенсії державним службовцям. Разом з тим, як Закон № 889-VІІІ, так і Закон № 1058-IV не передбачають підстав (умов) для перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати працюючих службовців. Не передбачає таких підстав і стаття 37 Закону № 3723-ХІІ. Відповідач у апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 отримувала пенсію згідно Закону України «Про державну службу» та до розрахунку було внесено посадовий оклад. Відповідно перехід на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» можна здійснити на умовах, що діяли раніше. Розмір пенсії при цьому буде меншим. Отже недоцільно буде переводити позивача із пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-VII на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII у зв`язку із зменшенням розміру пенсії, ніж отримує позивач.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.
З урахуванням приписів статті 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. 
Судом встановлено, 29.03.2014 позивач переведена із пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV на пенсію по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII.
18.08.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" із врахуванням довідок про складові заробітної плати від 15.08.2025 № 2, № 3, виданих управлінням Державної казначейської служби України в Ізяславському районі Хмельницької області.
Заява та додані до неї документи прийняті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 18.08.2025 та зареєстровані за № 1523, що підтверджується копією розписки-повідомлення.
За результатами розгляду заяви позивача від 18.08.2025 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 968070132387 від 26.08.2025 ОСОБА_1 відмовлено у проведенні перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", так як їй вже була призначена пенсія по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII.
У рішенні зазначено:
- відповідно до пункту 4-7 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV, особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами Закону України "Про державну службу", із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява;
- заявниці ОСОБА_1 , вже призначалася пенсія згідно Закону України "Про державну службу" з відповідним окладом держслужбовця, отже враховувати довідки № 2 та № 3 від 15.08.2025 неможливо;
- враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 , відмовлено в перерахунку пенсії при переході на інший вид пенсії згідно Закону України "Про державну службу".
З 29.08.2025 позивач переведена на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV в зв`язку із поданою нею заявою від 29.08.2025.
Заява та додані до неї документи прийняті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 29.08.2025 та зареєстровані за № 1592, що підтверджується копією розписки-повідомлення.
Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Приписами частин першої - третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.
Спір у цій справі стосується права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, за умови попереднього призначення пенсії по інвалідності за нормами Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII та перерахунку пенсії на підставі довідок про заробітну плату працюючого державного службовця
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами першою та другою статті 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України регламентовано, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Поряд із цим частинами першою, другою та четвертою статті 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі - № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.
Пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, за наявності в особи станом на 01 січня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.01.2025 по справі № 560/2123/24.
Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що частиною 1 статті 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII було визначено, що основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу.
Згідно із пунктом 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Як встановлено судом та не спростовано учасниками справи позивач з 29.03.2014 отримувала пенсію по інвалідності, призначену за нормами Закону України «Про державну службу». З 2022 року пенсію по інвалідності за нормами Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ перераховано за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 18.08.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" із врахуванням довідок про складові заробітної плати від 15.08.2025 № 2, № 3, виданих управлінням Державної казначейської служби України в Ізяславському районі Хмельницької області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 968070132387 від 26.08.2025 ОСОБА_1 відмовлено у проведенні перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", так як їй вже була призначена пенсія по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII.
Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню суб`єкта владних повноважень на предмет його обґрунтованості та законності колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
При цьому варто вказати, що умови призначення пенсії інвалідності та пенсії за віком відповідно до Закону «Про державну службу» № 3723-ХІІ суттєво відрізняються. 
Таким чином суд зауважує, що у спірному випадку має місце призначення іншого виду пенсії, а саме за віком згідно Закону України «Про державну службу» № 3723-XII.
Аналогічна правова позиція висловлена ВС у постанові від 27.01.2023 по справі № 340/4184/21.
Як вже зазначено судом вище, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Виходячи із обставин цієї справи суд враховує, що оскаржуване позивачем рішення не містить повного аналізу обставин, з`ясування яких є необхідним і важливим при розгляді питання про перехід з пенсії за віком на пенсію державного службовця. Такі недоліки у діяльності відповідача, окрім того, що вказують на протиправність рішення, перешкоджають суду надати оцінку дотриманню усіх, передбачених нормами пенсійним законодавством, умов для прийняття рішення про призначення пенсії державного службовця.
При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх визначених Законом підстав у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.
Крім того, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачем не досліджувались довідки про складові заробітної плати, які просить врахувати позивач при призначенні пенсії державного службовця, що також перешкоджає суду надати оцінку дотриманню усіх, передбачених нормами пенсійним законодавством, умов для прийняття рішення про призначення пенсії державного службовця.
Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За таких обставин та керуючись положеннями частини четвертої статті 245 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у спосіб визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 968070132387 від 26.08.2025 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про перехід на пенсію державного службовця, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п.29).
У відповідності з статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, при розгляді справи судом першої інстанції не надано оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення, а тому рішення суду першої інстанції є частково необґрунтованим, що призвело до частково неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції належить скасувати та прийняти нове рішення про часткове задоволення адміністративного позову.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задовольнити частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 26.08.2025 № 968070132387.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.08.2025 про перехід на пенсію державного службовця, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.  

Головуючий	 		Томчук А.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Савицька Н.В.