Справа № 127/8976/26
Провадження № 2/127/2599/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2026   м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Дернової В.В., секретаря Бабкіної К.В., за участі представника позивача - адвоката Федик Ю.Ю., представника відповідача – Попатенка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно – експлуатаційного відділу м. Вінниці про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Квартирно – експлуатаційного відділу м. Вінниці про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та просила визнати незаконним та скасувати наказ квартирно-експлуатаційного відділу у м. Вінниця (по стройовій частині) № 31 від 10.02.2026 року; визнати незаконним та скасувати наказ квартирно-експлуатаційного відділу у м. Вінниця (по стройовій частині) № 37 від 17.02.2026 р. в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника фінансово-економічного відділення - головного бухгалтера квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця з 19 лютого 2026 р. відповідно до п. 6 ч. 1 статті 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника фінансово-економічного відділення - головного бухгалтера квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця; стягнути з квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу із розрахунку середньоденної заробітної плати 1722,25 грн. за період з 09 лютого 2026 року по день прийняття судом рішення у даній справі; стягнути з квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця на користь ОСОБА_1 судові витрати, мотивуючи позовні вимоги тим, що її з порушенням законодавства про працю та безпідставно було переведено на іншу посаду без її згоди, а у подальшому звільнено у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці за п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2026 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2026 року було витребувано від Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області таку інформацію: 1. відомості, яка посадова особа (із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові та найменування посади) мала право другого підпису у Головному управлінні Державної казначейської служби України у Вінницькій області від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця (код ЄДРПОУ 08320218) у період з 30.01.2026 року до 19.02.2026 року; 2. перелік документів, підписаних від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця (код ЄДРПОУ 08320218) посадовою особою, якій належало право другого підпису, переданих для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області у період з 30.01.2026 року до 19.02.2026 року.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник – адвокат Федик Ю.Ю. позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив від 27.04.2026 року.
У судовому засіданні представник відповідача - Квартирно – експлуатаційного відділу м. Вінниці – Попатенко С.В. заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 17.04.2026 року та запереченні від 04.05.2026 року. 
Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 
Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Наказом начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці № 70 від 05.04.2024 року позивача ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника фінансово-економічного відділення - головного бухгалтера Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 липня 2024 року у справі № 127/17043/24 за позовом  ОСОБА_1 до Квартирно - експлуатаційного відділу м. Вінниця про визнання незаконним та скасування в частині наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було визнано незаконним та скасовано наказ начальника Квартирно -експлуатаційного відділу м. Вінниці № 70 від 05.04.2024 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника фінансово-економічного відділення - головного бухгалтера Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці; поновлено ОСОБА_1 на роботі у Квартирно-експлуатаційному відділі м. Вінниці на посаді начальника фінансово-економічного відділення - головного бухгалтера; стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці на користь ОСОБА_1 168419 гривень 80 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу; розподілено судові витрати.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року у справі № 127/17043/24 за позовом  ОСОБА_1 до Квартирно - експлуатаційного відділу м. Вінниця про визнання незаконним та скасування в частині наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 липня 2024 року у частині стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця на користь  ОСОБА_1  середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу та сплати судового збору та ухвалено у цій частині нове рішення; розподілено судові вттрати; стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця на користь  ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 115390,75 грн.; у решті рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 липня 2024 року залишено без змін; розподілено судові витрати.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2025 року було закрито касаційне провадження у справі № 127/17043/24 за касаційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 липня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року.
Наказом начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці № 227 від 15.11.2024 року позивача ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника району електричних мереж КЕВ м. Вінниця на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 жовтня 2025 року у справі № 127/36568/24 за позовом ОСОБА_1 до Квартирно - Експлуатаційного відділу м. Вінниця про визнання незаконними та скасування наказів (в частині) було визнано незаконним та скасовано наказ квартирно–експлуатаційного відділу у м. Вінниці (по стройовій частині) № 202 від 11.10.2024 року в частині поновлення ОСОБА_1 з 08.04.2024 року на посаді начальника району електричних мереж КЕВ м. Вінниця; визнано незаконним та скасовано наказ квартирно–експлуатаційного відділу у м. Вінниці (по стройовій частині) № 227 від 15.11.2024 року в частині звільнення ОСОБА_1 , начальника району електричних мереж з 15 листопада 2024 року відповідно до п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин; визнано незаконним та скасовано наказ квартирно-експлуатаційного відділу у м. Вінниці (з адміністративно – господарської діяльності) «Про результати службового розслідування» № 199 від 15.11.2024 року; розподілено судові витрати.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 21 січня 2026 року у справі № 127/36568/24 за позовом ОСОБА_1 до Квартирно - Експлуатаційного відділу м. Вінниця про визнання незаконними та скасування наказів (в частині) рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.10.2025 року в частині задоволених вимог ОСОБА_1  до Квартирно-Експлуатаційного відділу м. Вінниця про визнання незаконним та скасування наказу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця (з адміністративно господарської діяльності) «Про результати службового розслідування» № 199 від 15.11.2024 та в частині розподілу судових витрат було скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні вимог ОСОБА_1 у цій частині було відмовлено; в іншій частині рішення Вінницького міського суду від 14.10.2025 року було залишено без змін;розподілено судові витрати.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 березня 2026 року у справі № 127/36568/24 за позовом ОСОБА_1 до Квартирно - Експлуатаційного відділу м. Вінниця про визнання незаконними та скасування наказів (в частині) було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Квартирно-Експлуатаційного відділу м. Вінниці на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 жовтня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 21 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1  до Квартирно-Експлуатаційного відділу м. Вінниці про часткове визнання незаконними та скасування наказів. 
Наказом начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці від 30 січня 2026 року № 23 позивача ОСОБА_1 було поновлено на роботі на посаді начальника фінансово-економічного відділення – головного бухгалтера Квартирно – експлуатаційного відділу м. Вінниці з 08 квітня 2024 року. 
Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.
Наказом начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці від 17 лютого 2026 року № 37 позивача ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника фінансово-економічного відділення – головного бухгалтера Квартирно – експлуатаційного відділу м. Вінниці з 19 лютого 2026 року на підставі п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. 
На переконання суду, оспорювані накази було прийнято без врахування усіх обставин справи та з порушенням законодавства про працю, а дії відповідача Квартирно – експлуатаційного відділу м. Вінниціє незаконними з огляду на таке. 
При зміні істотних умов праці власник повинен дотримуватися встановленого порядку. Правовим документом про таку зміну є наказ про зміну істотних умов праці у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці. 
Так, наказом начальника КЕВ м. Вінниця № 21 від 05.02.2026 року «Про зміни в організації виробництва і праці» з метою забезпечення безперервності фінансово-господарської діяльності КЕВ м. Вінниця, недопущення порушення вимог бюджетного законодавства, зокрема строків подання бюджетної та фінансової звітності, оптимізації процесів роботи, в тому числі у звітній період, раціонального розподілу повноважень та усунення дублювання функцій у фінансово-економічному відділі, керуючись статтею 32 Кодексу законів про працю України, запроваджено зміни в організації виробництва і праці КЕВ м. Вінниця шляхом оптимізації процесів роботи та раціонального розподілу повноважень працівників у фінансово-економічному відділенні (органі).
П. 5 наказу № 21 начальника КЕВ м. Вінниця № 21 від 05.02.2026 року «Про зміни в організації виробництва і праці» було визначено у разі необхідності переведення працівників на іншу посаду, визначення інших посадових обов`язків, змінення підпорядкування, здійснення перерозподілу трудових функцій, змінення або зменшення оплату праці, змінення істотних умов праці тощо; здійснення відповідних кадрових процедур з дотриманням вимог чинного законодавства; якщо працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах праці, або відмовився від переведення на іншу роботу, здійснення дій щодо припинення трудового договору.
Наказом начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці (по стройовій частині) від 10 лютого 2026 року № 31 позивача ОСОБА_1 було переведено з посади начальника фінансово-економічного відділення – головного бухгалтера на посаду бухгалтера 1 категорії КЕВ м. Вінниця з 13 лютого 2026 року.
Як підставу для прийняття вищевказаного наказу зазначено – у зв`язку з виробничою необхідністю, відповідно до ст. 32 КЗпП України, ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», враховуючи наказ начальника КЕВ м. Вінниці від 05.02.2026 року № 21 «Про зміни в організації виробництва і праці», доповідну записку фахівця з підготовки кадрів КЕВ м. Вінниця від 10.02.2026 року.
Відповідно до ст. 32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у ст. 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або обладнанні у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Роботодавець не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я. У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 частини першої статті 36 цього Кодексу.
Згідно з ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період дії воєнного стану роботодавець має право перевести працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди (за виключенням переведення на роботу в іншу місцевість, де тривають активні бойові дії), якщо вона не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, з оплатою праці за виконану роботу, але не нижчою, ніж середній заробіток за попередньою роботою; на період дії воєнного стану норми статті 32 Кодексу законів про працю України про двомісячний строк попередження працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються.
Переведення з посади начальника фінансово-економічного відділення – головного бухгалтера на посаду бухгалтера 1 категорії КЕВ м. Вінниця не відповідає умовам, визначеним ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а тому могло бути здійснене лише за згодою працівника, яка позивачем ОСОБА_1 не надавалася (ні у письмовій, ні у усній формі).
Твердження представника відповідача - ОСОБА_2 у судовому засіданні про те, що отримання згоди ОСОБА_1 передбачалося у період з 10.02.2026 року (дата прийняття наказу про переведення) до 13.02.2025 року (дата фактичного переведення) не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
У подальшому, наказом начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці від 17 лютого 2026 року № 37 позивача ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника фінансово-економічного відділення – головного бухгалтера Квартирно – експлуатаційного відділу м. Вінниці з 19 лютого 2026 року на підставі п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. 
Припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України у разі відмови працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).
Як вбачається з постанови Верховного Суду від 27 серпня 2024 року у справі № 521/1892/22 (провадження № 61-1538св24), зміна істотних умов праці відбувається за тією самою посадою, у тій самій установі, де працівник працював до такої зміни; пропозиція обійняти інші посади не є зміною істотних умов праці.
Однак, позивача ОСОБА_1 було звільнено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, тобто у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, що не відповідає як обставинам справи, так і вимогам чинного законодавства, оскільки пропозиція обійняти інші посади не є зміною істотних умов праці, яке відбувається виключно за тією самою посадою. 
Аналіз норм трудового права дає підстави для висновку, що у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю, на що неодноразово звертав увагу Верховний Суд, зокрема, у постанові від 29 січня 2020 року по справі №759/1122/19. 
Враховуючи викладене, на переконання суду, позивача ОСОБА_1 було без достатньої на те правової підстави та з порушенням законодавства про працю як переведено, та і звільнено з займаної посади. 
Отже, суд дійшов до висновку, що необхідно визнати незаконним та скасувати наказ Квартирно – експлуатаційного відділу м. Вінниці від 10 лютого 2026 року № 31 (по стройовій частині) про переведення ОСОБА_1 з посади начальника фінансово-економічного відділення – головного бухгалтера на посаду бухгалтера 1 категорії КЕВ м. Вінниця з 13 лютого 2026 року; визнати незаконним та скасувати наказ Квартирно – експлуатаційного відділу м. Вінниці від 17 лютого 2026 року № 37 (по стройовій частині) у частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника фінансово-економічного відділення – головного бухгалтера Квартирно – експлуатаційного відділу м. Вінниці з 19 лютого 2026 року у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника фінансово-економічного відділення – головного бухгалтера Квартирно – експлуатаційного відділу м. Вінниці.
Щодо стягнення середнього заробітку.
Згідно зі ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік; якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком; середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Однак, позивач ОСОБА_1 після поновлення на роботі пропрацювала менше 2 місяців, тому здійснити розрахунок середньоденної заробітної плати на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, неможливо.
Разом з тим, постановою Вінницького апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року у справі № 127/17043/24 за позовом ОСОБА_1 до Квартирно - експлуатаційного відділу м. Вінниця про визнання незаконним та скасування в частині наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було встановлено середньоденну заробітну плату ОСОБА_1 - 
1722,25 грн., тому в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню.
Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню; оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. 
Кількість робочих днів за період з 20 лютого 2026 року до 26 червня 2026 року включно, коли ОСОБА_1 перебувала у стані вимушеного прогулу, становила 91 робочий день.
Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає виплаті (стягненню), становить 156 724,75 грн. (1722,25 грн. грн. на день * 91 робочий день).
Таким чином, позов підлягає задоволенню. 
При цьому, в силу вимог ст. 430 ЦПК України, слід допустити рішення суду до негайного виконання в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць (середньомісячної заробітної плати).
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з Квартирно – експлуатаційного відділу м. Вінниці на користь ОСОБА_1 1331,20 грн. судового збору; стягнути з Квартирно – експлуатаційного відділу м. Вінниці на користь держави 3 993,60 грн. судового збору. 
Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 13, 81, 82, 141, 263-265, 259, 268, 273, 430 ЦПК України, на підставі ст. 32, 33, 36, 40, 235 КЗпП України, Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, суд
ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати наказ Квартирно – експлуатаційного відділу м. Вінниці від 10 лютого 2026 року № 31 (по стройовій частині) про переведення ОСОБА_1 з посади начальника фінансово-економічного відділення – головного бухгалтера на посаду бухгалтера 1 категорії КЕВ м. Вінниця з 13 лютого 2026 року.
Визнати незаконним та скасувати наказ Квартирно – експлуатаційного відділу м. Вінниці від 17 лютого 2026 року № 37 (по стройовій частині) у частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника фінансово-економічного відділення – головного бухгалтера Квартирно – експлуатаційного відділу м. Вінниці з 19 лютого 2026 року у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. 
Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника фінансово-економічного відділення – головного бухгалтера Квартирно – експлуатаційного відділу м. Вінниці.
Стягнути з Квартирно – експлуатаційного відділу м. Вінниці на користь ОСОБА_1 156 724,75 грн. (сто п`ятдесят шість тисяч сімсот двадцять чотири гривні 75 коп.) середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 20 лютого 2026 року до 26 червня 2026 року включно (сума визначена без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів).  
Стягнути з Квартирно – експлуатаційного відділу м. Вінниці на користь ОСОБА_1 1331,20 грн. судового збору. 
Стягнути з Квартирно – експлуатаційного відділу м. Вінниці на користь держави 3 993,60 грн. судового збору. 

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )
Квартирно – експлуатаційний відділ м. Вінниці (код ЄДРПОУ 08320218, м. Вінниця, вул. Стрілецька,  буд. 87) 

Повний текст рішення суду складено 30.06.2026 року.

Суддя