П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 року м. Київ

Справа № 760/6544/24
Провадження: № 22-ц/824/10740//2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О., 
суддів Верланова С. М., Нежури В.А., 
секретар Лаврук Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Богомазової Ірини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 
на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Коробенка С. В.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,
в с т а н о в и в:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що вона є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та споживачем послуг з електропостачання за вказаною адресою. Зазначала, що з грудня 2017 року у квартирі ніхто не проживає, електрична енергія фактично не споживається, а показники приладу обліку залишаються незмінними. Незважаючи на це, відповідачами було здійснено нарахування за спожиту електричну енергію, внаслідок чого утворилася заборгованість, з якою вона не погоджується. На її переконання, визначені відповідачами обсяги споживання електричної енергії не відповідають фактичним показникам лічильника, а відомості, покладені в основу таких нарахувань, містять суперечності та розбіжності. Також вказувала, що неодноразово зверталася до відповідачів із заявами та зверненнями щодо перевірки правильності здійснених нарахувань, проведення перерахунку та надання роз`яснень щодо причин виникнення заборгованості, проте належного вирішення порушеного питання не отримала. Крім того, зазначала, що 20 січня 2022 року постачання електричної енергії до належної їй квартири було припинено у зв`язку з наявністю заборгованості. При цьому, вважала, що відключення електропостачання здійснено без належних правових підстав та з порушенням встановленої законодавством процедури повідомлення споживача про майбутнє припинення електропостачання. Посилаючись на неправомірність нарахування заборгованості та подальшого припинення електропостачання, також зазначала, що такими діями відповідачів було порушено її права як споживача та власника майна, що спричинило їй моральні страждання, пов`язані з неможливістю повноцінно користуватися належною їй квартирою та необхідністю тривалого захисту своїх прав. 
З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила: зобов`язати ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» відновити постачання електричної енергії до квартири та надати ТОВ «Київські енергетичні послуги» фактичні показники приладу обліку; зобов`язати ТОВ «Київські енергетичні послуги» здійснити перерахунок спожитої електричної енергії за спірний період відповідно до фактичних показників лічильника, а також стягнути з відповідачів солідарно на її користь моральну шкоду (т. 1, а. с. 177- 180).
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києвавід 19 березня 2026 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Богомазова І. О. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, рішення просила скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила про те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно оцінив наявні в матеріалах справи докази та дійшов помилкових висновків щодо правомірності дій відповідачів при здійсненні нарахувань за спожиту електричну енергію та подальшому припиненні електропостачання.
Вказувала, що покладені в основу нарахувань відомості контрольних оглядів засобу обліку не можуть вважатися належними та достовірними доказами, оскільки містять суперечності щодо особи споживача, а також не підтверджують фактичного проведення оглядів за місцем встановлення лічильника. Зазначала, що відповідачами не надано належних доказів того, що представники оператора системи розподілу у спірний період отримували доступ до квартири та здійснювали фіксацію показників приладу обліку.
Також наголошувала, що фактичні показники лічильника не відповідають тим показникам, які були використані відповідачами для визначення обсягів спожитої електричної енергії, а тому здійснені нарахування є безпідставними та підлягають коригуванню.
Крім того, зазначала, що відповідачами не доведено належного повідомлення її про наявність заборгованості та майбутнє припинення електропостачання у порядку, передбаченому Правилами роздрібного ринку електричної енергії, а тому відключення квартири від електромережі було здійснено незаконно.
Також вказувала, що суд безпідставно відмовив у задоволенні вимог про відновлення електропостачання, проведення перерахунку та відшкодування моральної шкоди, не надавши належної оцінки наданим нею доказам та доводам щодо порушення її прав як споживача електричної енергії.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 11 травня 2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
У відзиві на апеляційну скаргу представник Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» Ільєнко К.С. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На обґрунтування своїх заперечень зазначала, що нарахування обсягів спожитої електричної енергії здійснювалися відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії та Правил роздрібного ринку електричної енергії на підставі даних, отриманих під час контрольних оглядів засобу обліку.
Вказувала, що визначені під час контрольних оглядів показники лічильника є пріоритетними порівняно з показниками, переданими споживачем, а тому саме вони були використані для здійснення подальших розрахунків обсягів споживання електричної енергії.
Зазначала, що наведені позивачкою доводи про недостовірність відомостей контрольних оглядів ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені належними і допустимими доказами. При цьому сам факт зазначення у відповідних документах прізвища попереднього власника об`єкта нерухомості не свідчить про недійсність результатів контрольних оглядів та не спростовує зафіксованих під час таких оглядів показників засобу обліку.
Також зазначала, що відключення електропостачання здійснювалося у зв`язку з наявністю заборгованості та після дотримання передбаченої законодавством процедури повідомлення споживача про можливе припинення електропостачання.
На думку представника відповідача, суд першої інстанції належним чином дослідив усі докази у справі та дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Київські енергетичні послуги» Слабенко Л. М. також просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Зазначала, що ТОВ «Київські енергетичні послуги» є постачальником електричної енергії та не здійснює ані контрольних оглядів засобів обліку, ані визначення фактичних показників лічильників споживачів, оскільки такі функції відповідно до законодавства покладені на оператора системи розподілу.
Вказувала, що нарахування вартості спожитої електричної енергії здійснювалися товариством виключно на підставі даних комерційного обліку, отриманих від ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», а тому будь-які претензії щодо правильності визначення обсягів споживання повинні бути адресовані саме оператору системи розподілу.
Також звертала увагу на те, що матеріали справи не містять належних доказів неправомірності дій товариства, а доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди позивачки з обсягами нарахувань, які були сформовані на підставі даних, наданих оператором системи розподілу.
Крім того, зазначала, що у разі внесення оператором системи розподілу змін до даних комерційного обліку постачальник електричної енергії автоматично здійснює відповідний перерахунок, а тому відсутні підстави для покладення на товариство обов`язку щодо самостійного визначення чи коригування показників засобу обліку.
На думку представника товариства, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого не вбачається.
У відповіді на відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила врахувати наведені нею доводи та задовольнити апеляційну скаргу.
Зазначала, що доводи відповідачів не спростовують наведених нею обставин щодо недостовірності даних, покладених в основу нарахувань за спожиту електричну енергію. На її думку, надані ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» документи не підтверджують фактичного проведення контрольних оглядів засобу обліку саме за місцем розташування належної їй квартири та не містять належних доказів отримання представниками оператора системи розподілу доступу до приладу обліку.
Також наголошувала, що відповідачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження достовірності зафіксованих під час контрольних оглядів показників лічильника, а наявні у матеріалах справи відомості містять розбіжності щодо особи споживача та інших істотних обставин.
Крім того, зазначала, що відповідачі не довели факту належного повідомлення її про наявність заборгованості та майбутнє припинення електропостачання у порядку, встановленому Правилами роздрібного ринку електричної енергії, а тому відключення квартири від електропостачання було здійснено без достатніх правових підстав.
Також звертала увагу на те, що нарахування заборгованості та подальше припинення електропостачання порушили її права як споживача електричної енергії, у зв`язку з чим заявлені нею вимоги про проведення перерахунку, відновлення електропостачання та відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
04.06.2026 року від адвоката Богомазової І. О. в інтересах ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, яке обґрунтовано тим, що вона, представник позивачки, не зможе приймати участь в судовому засіданні з огляду на погіршення її стану здоров`я та підозру на гостру респіраторну вірусну інфекцію.
В судовому засіданні представник ТОВ «Київські енергетичні послуги» Слабенко Л. М. та представник Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» Ільєнко К.С. вважали необґрунтованими доводи апеляційної скарги, у зв`язку з чим, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, колегія суддів ураховувала наступне.
Відповідно до статті 372 ЦПК суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Верховний Суд вже неодноразово у своїх рішеннях, зокрема, у справах №802/562/18-а, №826/4504/17, звертав увагу на те, що повноваження щодо відкладення судового розгляду на підставі поданого учасниками судового процесу клопотання є дискреційними.
При цьому, судова дискреція щодо оцінки обставин, які не дають можливості особі прийняти участь у судовому засіданні, на предмет їх поважності чи неповажності для цілей відкладення судового розгляду не має абсолютних меж. Суд має враховувати конкретну ситуацію та обґрунтування особи, яка просить суд відкласти судовий розгляд, відповідне обґрунтування не має бути абстрактним, а обставини, наведені у ньому, повинні бути підтверджені належною доказовою базою. Тобто, реалізація відповідної дискреції суду щодо кваліфікації наведених учасником судового процесу у клопотанні про відкладення судового розгляду обставин має здійснюватися індивідуально з урахуванням принципу верховенства права. Це зумовлено тим, що сама концепція верховенства права передбачає суд як найдієвіший інструмент її застосування, адже тільки суд може вийти за межі формального права та визначити доцільне та належне регулювання в кожній конкретній ситуації. При цьому для цілей дотримання принципу верховенства права суд повинен обирати такий варіант вирішення клопотання про відкладення судового засідання, який є максимально доцільним та справедливим у відповідній ситуації, а обраний ним процесуальний наслідок розгляду відповідного клопотання, як результат реалізації наданих йому дискреційних повноважень, завжди вимагає мотивації зробленого вибору.
З матеріалів справи вбачається, що представник позивачки була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.
Разом із тим, подане клопотання про відкладення розгляду справи не містить належного підтвердження наведених у ньому обставин. Так, на обґрунтування неможливості участі у судовому засіданні представник позивачки послалася на погіршення стану здоров`я та підозру на гостру респіраторну вірусну інфекцію, однак жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин до клопотання не додано. Матеріали справи не містять медичних довідок, листків непрацездатності, висновків лікаря чи будь-яких інших документів, які б об`єктивно підтверджували стан здоров`я представника та неможливість її участі у судовому засіданні.
За таких обставин колегія суддів позбавлена можливості перевірити достовірність наведених у клопотанні причин неявки та дійти висновку про їх поважність у розумінні статті 372 ЦПК України.
Крім того, колегія суддів враховує, що участь представника у справі не виключає права особи, яку він представляє, особисто брати участь у судовому розгляді та реалізовувати надані їй процесуальні права. Позивачка не була позбавлена процесуальної можливості з`явитися у судове засідання особисто, надати пояснення по суті спору, підтримати доводи апеляційної скарги чи заявити відповідні клопотання, однак своїм правом на участь у судовому засіданні не скористалася.
Враховуючи належне повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового розгляду, відсутність належних доказів поважності причин неявки представника позивачки, а також те, що наявні у матеріалах справи докази є достатніми для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та дійшла висновку про можливість її розгляду за відсутності представника позивачки.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вислухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 та споживачем послуг з електропостачання за вказаною адресою.
Облік спожитої електричної енергії у зазначеному житловому приміщенні здійснюється за допомогою електролічильника типу СО-2М (4) № 01689500, який встановлений безпосередньо у квартирі позивачки.
Судом встановлено, що з листопада 2017 року позивачка фактично припинила передачу оператору системи розподілу показників засобу обліку. З наданої ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» довідки про обсяги спожитої та сплаченої електричної енергії вбачається, що останній показник, переданий споживачем у листопаді 2017 року, становив 1804 кВт*год, після чого до липня 2021 року показники лічильника позивачкою не передавалися. Наступний показник, переданий позивачкою у липні 2021 року, становив 1805 кВт*год (т. 1 а.с. 92-102).
У зв`язку з відсутністю фактичних показників приладу обліку оператор системи розподілу здійснював визначення обсягів споживання електричної енергії відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії.
Матеріалами справи підтверджується, що 14 березня 2020 року та 16 червня 2020 року працівниками ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» проведено контрольні огляди засобу обліку, під час яких зафіксовано показники лічильника 1028 кВт*год та 1532 кВт*год відповідно. Відомості про результати зазначених контрольних оглядів містяться у відповідних документах оператора системи розподілу та підписані особою, яка надала доступ до приладу обліку (т. 1 а.с. 103 - 108).
Крім того, судом досліджено довідку про обсяги спожитої та сплаченої електричної енергії, з якої вбачається здійснення оператором системи розподілу коригування обсягів споживання після отримання фактичних показників під час контрольних оглядів, а також подальше формування заборгованості за особовим рахунком споживача (т. 1 а.с. 92-102).
Також, встановлено, що особовий рахунок за адресою позивачки був переоформлений на ім`я ОСОБА_1 лише 25 серпня 2020 року, тоді як на момент проведення контрольних оглядів у березні та червні 2020 року в облікових даних оператора системи розподілу абонентом значилася ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи (т. 1 а.с. 103 - 108, 140).
На підтвердження дотримання процедури припинення електропостачання відповідачами надано попередження про припинення електропостачання, списки рекомендованих та згрупованих поштових відправлень, а також документи щодо припинення електропостачання 20 січня 2022 року у зв`язку з наявністю заборгованості за спожиту електричну енергію (т. 1 а.с. 18-23,26,112 - 113, 201- 202).
Крім того, судом досліджено листування сторін, заяви позивачки щодо проведення перерахунку, звернення стосовно причин виникнення заборгованості та відповіді ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» і ТОВ «Київські енергетичні послуги» на такі звернення (т. 1 а.с.16-17, 24 - 25).
На спростування доводів відповідачів позивачкою подано фотознімки лічильника із зафіксованим показником «1805», а також акт від 02 квітня 2025 року, складений сусідами, у якому зазначено, що у квартирі № 23 ніхто не проживає з 2017 року (т. 1 а.с. 9-10,140).
Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 вважала, що визначені відповідачами обсяги споживання електричної енергії не відповідають фактичним показникам приладу обліку, нарахована заборгованість є безпідставною, а припинення електропостачання здійснено з порушенням вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії, у зв`язку з чим просила зобов`язати відповідачів здійснити відповідний перерахунок, відновити електропостачання та відшкодувати завдану їй моральну шкоду.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами неправомірність здійснених відповідачами нарахувань за спожиту електричну енергію, а також безпідставність сформованої заборгованості.
Суд першої інстанції встановив, що у зв`язку з неподанням позивачкою протягом тривалого часу фактичних показників засобу обліку визначення обсягів споживання електричної енергії здійснювалося оператором системи розподілу відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії.
При цьому, суд виходив з того, що 14 березня 2020 року та 16 червня 2020 року представниками ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» були проведені контрольні огляди засобу обліку, під час яких зафіксовано фактичні показники лічильника, які відповідно до пункту 8.6.15 Кодексу комерційного обліку електричної енергії мають вищий пріоритет порівняно з показниками, переданими споживачем. Надані позивачкою докази, зокрема,фотознімки лічильника та акт, складений сусідами, суд визнав недостатніми для спростування достовірності зафіксованих під час контрольних оглядів показників.
Також суд першої інстанції дійшов висновку, що саме по собі зазначення у відомостях контрольного огляду прізвища ОСОБА_2 не свідчить про недостовірність результатів таких оглядів, оскільки особовий рахунок на ім`я позивачки був переоформлений лише у серпні 2020 року, тобто, після проведення зазначених контрольних оглядів.
Оскільки нарахування обсягів спожитої електричної енергії здійснювалися на підставі даних комерційного обліку та відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії і Правил роздрібного ринку електричної енергії, суд не встановив підстав для зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок нарахувань.
Крім того, суд дійшов висновку, що припинення електропостачання квартири позивачки було здійснено у зв`язку з наявністю заборгованості та після направлення відповідних попереджень, а тому відсутні підстави для покладення на ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» обов`язку щодо відновлення електропостачання.
Відмовляючи у задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходив із недоведеності протиправності дій відповідачів, відсутності належних доказів заподіяння позивачці моральних страждань та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів і заявленою моральною шкодою.
Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що відповідно до пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» (Відповідач-1) є оператором системи розподілу електричними мережами на території м. Києва, а ТОВ «Київські енергетичні послуги» (Відповідач-2) з 01.01.2019 є єдиним постачальником універсальної послуги - постачання електричної енергії побутовим споживачам на території м. Києва.
Згідно з пунктом 56 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії. Відповідно до пункту 12.3.4 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311 (далі - ККОЕЕ), до дати запуску інформаційного обміну між учасниками ринку через Датахаб функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії виконують оператори системи за місцем провадження ними господарської діяльності з розподілу електричної енергії.
Відповідно до пункту 8.6.2 ККОЕЕ індивідуальні побутові споживачі зобов`язані щомісяця зчитувати фактичні покази зі всіх лічильників, встановлених на об`єкті споживача, для яких відсутня можливість дистанційного зчитування даних, та надавати їх до кінця третього календарного дня місяця, що настає за розрахунковим, відповідному оператору системи розподілу або постачальнику послуг комерційного обліку.
Пунктом 8.6.5 ККОЕЕ передбачено, що у разі неотримання оператором системи від споживача фактичних показів лічильника до кінця третього календарного дня місяця, що настає за розрахунковим, та за умови, що з технічних причин покази не отримані за допомогою засобів дистанційної передачі даних, оціночні покази лічильника визначаються оператором системи шляхом додавання до останнього отриманого ними фактичного показу лічильника величини добутку середньодобового споживання на кількість днів між датою останнього зчитування фактичних показів та першим числом цього календарного місяця.
Відповідно до пункту 8.6.15 ККОЕЕ дані, отримані від споживача, при проведенні процедур їх перевірки та в розрахунках мають менший пріоритет, ніж дані, отримані безпосередньо оператором системи або постачальником послуг комерційного обліку.
Перевіряючи висновки суду в частині вимог щодо здійснення перерахунку обсягів спожитої електричної енергії та скасування нарахованої заборгованості, колегія суддів зазначає про таке.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, облік спожитої електричної енергії у квартирі позивачки здійснюється електролічильником типу СО-2М (4) № 01689500, який є чотирирозрядним індукційним засобом обліку та встановлений безпосередньо у квартирі споживача. Особливістю такого приладу обліку є те, що після досягнення показника 9999 кВт*год відбувається автоматичний перехід через нуль із подальшим продовженням обліку електричної енергії з показника 0000 кВт*год. Саме така технічна особливість враховується оператором системи розподілу під час здійснення комерційного обліку та проведення відповідних розрахунків.
Матеріалами справи підтверджується, що після передачі позивачкою показника 1804 кВт*год у листопаді 2017 року наступні фактичні показники приладу обліку не передавалися нею оператору системи розподілу майже чотири роки, а саме до липня 2021 року, коли було подано показник 1805 кВт*год. За таких обставин, ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» було позбавлене можливості здійснювати визначення обсягів споживання на підставі фактичних показників споживача та, відповідно до пунктів 8.6.3-8.6.5 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, мало право визначати обсяги споживання розрахунковим шляхом.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про недостовірність відомостей контрольних оглядів засобу обліку від 14 березня 2020 року та 16 червня 2020 року.
Як убачається з матеріалів справи, під час проведення зазначених контрольних оглядів представниками оператора системи розподілу було зафіксовано показники лічильника 1028 кВт*год та 1532 кВт*год відповідно. Оскільки засіб обліку знаходиться безпосередньо у квартирі позивачки, доступ до нього був можливий лише за участю особи, яка надала такий доступ, що підтверджується наявними у матеріалах справи відомостями контрольних оглядів та підписами особи, яка була присутня під час їх проведення.
Посилання позивачки на те, що у відповідних документах зазначено прізвище ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , саме по собі не свідчить про недостовірність зафіксованих показників. Як правильно встановив суд першої інстанції, особовий рахунок за спірною адресою був переоформлений на ім`я позивачки лише 25 серпня 2020 року, тобто, після проведення обох контрольних оглядів. Відтак, на момент їх проведення в облікових даних оператора системи розподілу абонентом значилася саме ОСОБА_2 , що об`єктивно пояснює зазначення її прізвища у відповідних документах та не свідчить про фальсифікацію чи недостовірність результатів контрольних оглядів.
Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що квартира не використовувалася з 2017 року, а тому споживання електричної енергії було відсутнє.
На підтвердження цих обставин позивачкою надано фотознімки лічильника із показником «1805» та акт, складений сусідами у квітні 2025 року. Разом з тим, зазначені фотознімки не містять відомостей про дату їх виготовлення, а сам по собі показник «1805» не спростовує даних контрольних оглядів з огляду на особливості роботи чотирирозрядного індукційного лічильника та можливість багаторазового повторення такого значення після проходження повного циклу обліку. Крім того, особи, які підписали акт від 02 квітня 2025 року, судом як свідки не допитувалися, а тому викладені в ньому відомості обґрунтовано були оцінені судом першої інстанції критично.
Також, матеріали справи не містять доказів того, що позивачка у встановленому законом порядку повідомляла оператора системи розподілу чи постачальника електричної енергії про свою тривалу відсутність у житловому приміщенні та необхідність здійснення відповідних перерахунків у зв`язку з такою відсутністю.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що показники, зафіксовані під час контрольних оглядів 14 березня 2020 року та 16 червня 2020 року, є належними та допустимими доказами у справі, мають пріоритет відповідно до пункту 8.6.15 Кодексу комерційного обліку електричної енергії та були правомірно використані відповідачами при визначенні фактичних обсягів споживання електричної енергії.
Отже, нарахування обсягів спожитої електричної енергії та визначення заборгованості за особовим рахунком позивачки здійснено відповідачами відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії та Правил роздрібного ринку електричної енергії, а доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.
Щодо вимоги про зобов`язання ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» відновити постачання електричної енергії колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до пункту 7.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії відновлення електроживлення електроустановок споживача, електроживлення яких було припинено у зв`язку із заборгованістю, здійснюється оператором системи після отримання від ініціатора припинення електропостачання інформації про усунення споживачем порушень, які стали підставою для такого припинення.
Як було встановлено вище, нарахування обсягів спожитої електричної енергії за особовим рахунком позивачки здійснювалися відповідачами відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії та Правил роздрібного ринку електричної енергії, а наявність заборгованості за спожиту електричну енергію підтверджується матеріалами справи та не спростована належними і допустимими доказами.
За таких обставин, сама по собі незгода позивачки з розміром нарахованої заборгованості не свідчить про відсутність правових підстав для припинення електропостачання та не може бути підставою для покладення на оператора системи розподілу обов`язку щодо його відновлення.
Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про недотримання відповідачами процедури припинення електропостачання.
Відповідно до пункту 7.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії електропостачальник має право ініціювати припинення постачання електричної енергії споживачу у разі наявності заборгованості за спожиту електричну енергію за умови попередження такого споживача не пізніше ніж за десять робочих днів до дня припинення електропостачання.
При цьому Правилами прямо передбачено, що у разі направлення попередження рекомендованим листом датою його отримання вважається третій календарний день від дня надходження такого листа до поштового відділення, яке обслуговує одержувача.
Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Київські енергетичні послуги» у грудні 2021 року направило позивачці попередження № 36619 від 07 грудня 2021 року про припинення постачання електричної енергії у зв`язку з наявністю заборгованості. Факт направлення зазначеного попередження підтверджується наявними у матеріалах справи копією самого попередження та списком № 3414 рекомендованих поштових відправлень, поданих до пересилання через АТ «Укрпошта».
ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» як оператор системи розподілу на виконання звернення постачальника електричної енергії також направило позивачці попередження № 3/01/5/М-41785 від 20 грудня 2021 року, що підтверджується списком № 11 згрупованих поштових відправлень від 29 грудня 2021 року.
Доводи апеляційної скарги про те, що зазначені документи не підтверджують зміст вкладення поштових відправлень, не можуть бути підставою для висновку про недоведеність факту направлення відповідних попереджень.
Колегія суддів враховує, що матеріали справи містять безпосередньо копії зазначених попереджень, які кореспондують із відомостями про їх направлення поштовим зв`язком. Будь-яких доказів того, що відповідачами фактично направлялася інша кореспонденція або що зазначені документи були створені після виникнення спору, матеріали справи не містять.
При цьому, саме лише посилання позивачки на неотримання поштової кореспонденції не спростовує належного виконання відповідачами обов`язку щодо її направлення. Одержання рекомендованого поштового відправлення та подальша поведінка адресата перебувають поза сферою контролю відправника, а тому ризик неотримання належним чином направленої кореспонденції не може покладатися на особу, яка вчинила всі необхідні дії для її надсилання.
Аналогічний підхід неодноразово застосовувався Верховним Судом при вирішенні спорів щодо належного повідомлення особи шляхом направлення кореспонденції за її зареєстрованою адресою.
З огляду на наведене,колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачами було дотримано встановлену Правилами роздрібного ринку електричної енергії процедуру припинення електропостачання, а тому підстави для покладення на ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» обов`язку щодо відновлення електропостачання відсутні.
Щодо вимоги про зобов`язання ТОВ «Київські енергетичні послуги» здійснити перерахунок вартості спожитої електричної енергії за період з 01 травня 2020 року по 20 січня 2022 року колегія суддів зазначає, що така вимога є похідною від вимогпозивачки про неправильність визначення обсягів споживання електричної енергії.
Оскільки судом встановлено правомірність використання відповідачами показників, зафіксованих під час контрольних оглядів 14 березня 2020 року та 16 червня 2020 року, а також відсутність належних доказів недостовірності таких показників, підстави для проведення додаткового перерахунку вартості спожитої електричної енергії відсутні.
Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду першої інстанції також не спростовують.
Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди колегія суддів зазначає таке.
Відмовляючи взадоволенні позовних вимог вцій частині, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт заподіяння позивачці моральної шкоди, її обсяг, а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між заявленими моральними стражданнями та діями відповідачів.
Перевіряючи наведені висновки суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить із такого.
Відповідно до частин першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.
За змістом статей 23, 1167 ЦК України для покладення на особу обов`язку відшкодувати моральну шкоду необхідною є наявність сукупності таких умов: протиправної поведінки заподіювача шкоди, самої шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, а також вини особи, яка її завдала, якщо інше не встановлено законом.
При цьому саме на позивача покладається обов`язок доведення факту заподіяння моральної шкоди, характеру та обсягу моральних страждань, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та негативними наслідками, а також обґрунтування розміру заявленої до стягнення компенсації.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що сам по собі факт виникнення спору між сторонами або незгода особи з діями іншої сторони правовідносин не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди. Особа, яка заявляє таку вимогу, повинна довести, які саме моральні страждання вона зазнала, у чому вони проявилися та якими доказами це підтверджується.
Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, дії відповідачів щодо визначення обсягів споживання електричної енергії, нарахування заборгованості та припинення електропостачання здійснювалися відповідно до вимог чинного законодавства у сфері електроенергетики. Порушення прав позивачки з боку відповідачів під час розгляду справи не встановлено.
Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт заподіяння позивачці моральних страждань, погіршення її психоемоційного стану, втрати звичного способу життя чи інших негативних наслідків немайнового характеру саме внаслідок дій відповідачів. Також позивачкою не наведено належного обґрунтування розміру заявленої до стягнення компенсації моральної шкоди.
За таких обставин,колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, а доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.
Посилання позивачки на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та неправильну оцінку доказів колегія суддів відхиляє.
Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції дослідив усі надані сторонами докази, надав їм оцінку відповідно до вимог статті 89 ЦПК України та навів мотиви, з яких одні докази були прийняті судом, а інші відхилені.
Незгода позивачки з наданою судом оцінкою доказів сама по собі не свідчить про незаконність або необґрунтованість судового рішення та не може бути підставою для його скасування
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження та оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга адвоката Богомазової І.О. в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2026 року залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375 , 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Богомазової Ірини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України. 

Повне судове рішення складено 15 червня 2026 року. 

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура