16.06.2026 Справа № 756/16880/25
Провадження № 2/756/1943/26
Справа № 756/16880/25

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:
головуючого  - судді Жука М.В.,
при секретарі  Колядінцевій П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,
у с т а н о в и в:
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого мають спільну неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05.09.2011 шлюб між ними розірвано та судовим наказом від 12.07.2024 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (дохову).
Оскільки дитина проживає з нею, та нею понесені додаткові витрати на утримання дитини, а саме на навчання ОСОБА_3 у ТОВ «Загальноосвітній навчальний заклад «Київський ліцей бізнесу», 50% вартості якого становить 90 000 грн. 00 коп., та навчання ОСОБА_3 в Приватному вищому навчальному закладі «Фінансово-правовий коледж», 50 % вартості якого становить 42 000 грн. 00 коп., ОСОБА_1 з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд стягнути з ОСОБА_2 , 132 000 грн. 00 коп. фактично понесених додаткових витрат на утримання дитини.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини.
ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про відкладення розгляду справи для підготовки до судового розгляду, проте з огляду на повторну неявку у судове засідання, характер спірних правовідносин, висловлення відповідачем позиції щодо пред`явленого до нього позову, а саме те, що він не згоден з позовними вимогами, достатності матеріалів для вирішення справи по суті, судом ухвалено провести судовий розгляд у відсутності відповідача.
Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в позові, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України).
Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05.01.2011 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02.02.2018 ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до довідки № 089 від 13.08.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16.06.2022 по 26.08.2024 навчалась в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Загальноосвітній навчальний заклад «Київський ліцей бізнесу». 
07.07.2022 між ОСОБА_1 та ТОВ «Загальноосвітній навчальний заклад «Київський ліцей бізнесу» укладено контракт про надання освітніх послуг № 207/2022 від 07.07.2022. Відповідно до додатку до вказаного контракту про надання освітніх послуг, для очної форми навчання вартість освітньої послуги у 2022-2023 становить 85 000 грн., 00 коп.
09.07.2023 між ОСОБА_1 та ТОВ «Загальноосвітній навчальний заклад «Київський ліцей бізнесу» укладено контракт про надання освітніх послуг № 207/2023 від 09.07.2023. Відповідно до додатку до вказаного контракту про надання освітніх послуг, для очної форми навчання вартість освітньої послуги у 2023-2024 становить 95 000 грн., 00 коп.
Відповідно до Наказу від 03.08.2024 № 06/08-24 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано на навчання до Приватного вищого навчального закладу «Фінансово-правовий коледж» на 1 курс очної денної форми здобуття освіти за спеціальностями за кошти фізичних та/або юридичних осіб. 
01.09.2024 між ОСОБА_1 та Приватним вищим навчальним закладом «Фінансово-правовий коледж» укладено договір про надання освітніх послуг №103/09-24, відповідно до якого загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 168 000 грн. 00 коп.
Відповідно до наказу Приватного вищого навчального закладу «Фінансово-правовий коледж» від 01.07.2025 № 1204/08-25 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переведено на другий курс навчання.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 28.01.2023 № 3, ОСОБА_2 перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 з 28.01.2023 по теперішній час.
Згідно довідки командира військової частини НОМЕР_2 від 08.04.2026 ОСОБА_2 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, у період з липня 2023 по квітень 2026.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Частинами 1 та 2 ст. 53 Конституції України визначено, що повна загальна середня освіта є обов`язковою.
Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.
Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про загальну середню освіту» громадянам України незалежно від раси, кольору шкіри, особливостей інтелектуального, соціального і фізичного розвитку, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, стану здоров`я, особливих освітніх потреб, місця проживання, складних життєвих умов, мовних або інших ознак забезпечується доступність і безоплатність здобуття повної загальної середньої освіти у державних і комунальних навчальних закладах.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що громадяни України мають право на здобуття повної загальної середньої освіти у приватних навчальних закладах.
Відповідно до ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано або вони взагалі не перебували в ньому.
Правові наслідки позбавлення батьківських прав визначені у ст. 166 СК України.
Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Згідно ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.
Верховний суд у постанові від 08.05.2023 по справі № 756/9882/19 зазначив, що аналіз відповідних приписів Закону (статей 141, 185 СК України) свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/10 (провадження № 61-8815св21).
У постанові від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд зазначив, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
З аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять: а) навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком /матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі;
а) розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтвердженні відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками; б) оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там); в) лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами).
Враховуючи, що під час судового розгляду установлено, що відповідач позбавлений батьківських прав щодо неповнолітньої дитини сторін, однак ця обставина не звільняє його від обов`язку матеріального утримання дитини, що включає в себе, в тому числі, несення додаткових витрат, разом з тим навчання в приватних навчальних закладах для здобуття повної середньої та професійної освіти без його схвалення лише за бажанням матері не є крайньою необхідністю чи особливими обставинами в розумінні положень статті 185 СК України, а тому суд дійшов висновку про відмову в позові.
Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 133, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -
в и р і ш и в:
У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя