Справа № 495/2223/25
№ провадження 2-о/495/35/2026
р і ш е н н я
ІМЕНЕМ УКрАЇНи

19 травня 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Чибукової О.В.
справа № 495/2223/25
заявника – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи, військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення,-
представника заявника – адвоката Завгородьного І.В.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , заінтересовані особи, військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 1998 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стислий виклад позиції заявника
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали з 1998 року разом як дружина та чоловік. Шлюб вони не реєстрували, оскільки в цьому не вбачали потреби, адже не було спільних дітей.
Спільне місце проживання знаходилось за адресою: АДРЕСА_1 . Саме за цією адресою проводили дозвілля, святкували дні народження та інші події. За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини весли спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, спільно вирішували питання життєзабезпечення сім`ї, займалися благоустроєм будинку.
ОСОБА_5 у вересня 2024 року був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. 
Військовослужбовець ОСОБА_6 сприймав ОСОБА_7 як дружину, а тому розпорядився щоб усе його грошове забезпечення, яке виплачувалося військовою частиною НОМЕР_1 , надходило на розрахунковий рахунок ОСОБА_8 , відкритий в акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк». 
ОСОБА_1 витрачала кошти на спільні цілі. 
Такі дії ОСОБА_5 та ОСОБА_1 як чоловіка і дружини повністю узгоджуються з приписами частини другої статті 61 СК України, частини першої статті 75 СК України, відповідно до яких об?єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Чоловік, дружина повинні матеріально підтримувати один одного. 
30.01.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 сповіщено щодо того, що її чоловік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи на лікуванні у КП «Рівненська обласна клінічна лікарня ім. Юрія Семенюка», помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
Попередня причина смерті: хронічна ішемічна хвороба серця. Із сповіщення про смерть від 30.01.2025 за вих. № 724 вбачається, що це повідомлення є документом для порушення клопотання про призначення пенсії (допомоги) та надання пільг, встановлених законодавством.
ОСОБА_9 займалася організацією поховання 05.02.2025 померлого військовослужбовця ОСОБА_10 , здійснила оплату ритуальних послуг, отримала лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_5 за № 147 від 30.01.2025, свідоцтво про смерть ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання.
03.03.2025 з метою отримання інформації про причину смерті та копій документів, необхідних для одержання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтями 16, 16-1, 16-2, 16-3 Закону № 2011-XII та в порядку, визначеному Постановою № 975, на адресу військової частини НОМЕР_1 направлено адвокатський запит. 
Пославшись на те, що адвокатом не було надано рішення суду про встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без шлюбу, військова частина НОМЕР_1 відмовила в наданні копій документів, а саме: рапорту військовослужбовця військової частини НОМЕР_5 старшого сержанта ОСОБА_5 щодо нарахування та виплати його грошового забезпечення ОСОБА_1 ; акта (висновку) службового розслідування за фактом смерті військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 ; висновку військово-лікарської комісії про причинний зв?язок загибелі (смерті) військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 ; наказу про виключення старшого сержанта ОСОБА_5 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . 
Таким чином, встановлення факту спільного проживання однією сім?єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу є необхідним для реалізації права, передбаченого статтями 16, 16-1, 16-2, 16-3 Закону № 2011-XII та в порядку, визначеному Постановою № 975 у зв?язку зі смертю її чоловіка військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , з яким ОСОБА_9 проживала однією сім?єю, але не перебувала у шлюбі.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
04 квітня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі відкрито окреме провадження.
06 травня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області клопотання військової частини НОМЕР_1 задоволено, залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_2 .
16 червня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у задоволенні клопотання представника заінтересованої особи про залишення заяви без розгляду відмовлено.
15 липня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області витребувано докази по справі.
28 липня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області витребувано докази по справі.
23 вересня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області до розгляду справи залучено заінтересованих осіб.
20 січня 2026 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області витребувано докази по справі.
27 лютого 2026 року до суду від військової частини НОМЕР_1 надійшли витребувані докази.
У судовому засіданні представник заявника, заявник наполягали на задоволенні заяви.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом дійсно встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.
З пояснень ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відібраних в порядку ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», вбачається, що ОСОБА_12 була дружиною двоюрідного брата ОСОБА_5 , та вони разом проживали в одному будинку з матір`ю ОСОБА_5 .
Їхня сім`я познайомилась із сім`єю ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у 2001 році на дні народження.
ОСОБА_11 зазначає, що ОСОБА_13 та ОСОБА_15 спільно проживали та вели спільний побут. Більше того, ОСОБА_13 здійснювала догляд за матір`ю ОСОБА_16 , оскільки остання часто хворіла та була у безпорадному стані./а.с. 34/
З пояснень ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відібраних в порядку ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», вбачається, що ОСОБА_18 та ОСОБА_19 почали проживати разом з 1998 року. За весь період їх спільного проживання, вони вели спільний побут. Не перебували офіційно у шлюбі, проте всі сприймали їх як чоловіка та дружину./а.с. 39/
З пояснень ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , відібраних в порядку ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», вбачається, що остання ОСОБА_13 та ОСОБА_14 знає ще з дитинства, оскільки мешкали поблизу друг біля друга, дуже часто проводили час разом. ОСОБА_15 та ОСОБА_13 почали проживати разом приблизно з 1998 року. Дружили сім`ями, постійно ходили у гості друг до друга, ОСОБА_15 часто допомагав. За весь період їх спільного проживання, вони вели спільний побут. ОСОБА_13 здійснювала догляд за матір`ю ОСОБА_16 , оскільки остання часто хворіла та була у безпорадному стані./а.с. 43/
ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у поясненнях, наданих у порядку ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повідомила, що проживала поряд з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з 1998 року. За весь період їх спільного проживання, вони вели спільний побут, постійно допомагали один одному, хвилювались один за одного, були один одному опорою та підтримкою. Зі слів ОСОБА_13 , ОСОБА_15 планував прибути у відпустку додому та вони хотіли узаконити свій шлюб, однак ОСОБА_15 помер./а.с. 48/
ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , у поясненнях, наданих у порядку ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повідомила, що за весь період спільного проживання ОСОБА_13 та ОСОБА_15 вели спільний побут, постійно допомогали один одному, хвилювались один за одного, були один одному опорою та підтримкою./а.с. 52/
З виписки по картці/рахунку НОМЕР_6 і додатковим рахункам договору SAMDNWFC000110954591 від 03.10.2024 за період 01.08.2024-13.02.2025, наданої АТ КБ «Приватбанк», встановлено, що дійсно на рахунок ОСОБА_1 надходила заробітна плата з військової частини НОМЕР_7 ./а.с. 56-63/
Відповідно до копії свідоцтва про поховання, наданого в.о. начальника МЦ «Благоустрій», ОСОБА_1 здійснила поховання померлого ОСОБА_5 ./а.с. 64/
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 147 від 30.01.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ./а.с. 65/
Причина смерті ОСОБА_5 – хронічна ішемічна хвороба серця, що підтверджується довідкою про причину смерті від 30.01.2025./а.с. 65/
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 05 лютого 2025 року, виданного Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 05 лютого 2025 року складено відповідний актовий запис № 120./а.с.67/
Відповідно до сповіщення про смерть (загибель) від 30.01.2025 № 724, наданого ТВ начальника ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_1 сповіщена про те, що її чоловік, старший сержант ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходячись на лікуванні помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в КП «рівненська обласна клінічна лікарня ім. Юрія Семенюка». /а.с.69/
З відповіді т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 на адвокатський запит № б/н від 04.03.2025 встановлено, що дійсно у наданні документів щодо проходження військової служби віськовослужбовцем ОСОБА_5 – відмовлено, у зв`язку з відсутністю будь-яких документів, які підтверджують родинні зв`язки ОСОБА_1 з ОСОБА_5 в розумінні пп.1-3 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослуюжбовців та членів іх сімей»./а.с. 74/
До заяви додано копії фотокарток спільного життя ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .
Також з копій постанов Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 жовтня 2024 року по справі № 495/8051/24, від 10 липня 2013 № 495/5303/13-п, від 16 січня 2017 року по справі № 495/9985/16-п, від 04 травня 2017 року по справі № 495/9985/16-п, вбачається, що дійсно ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були співмешканцями.
ОСОБА_5 дійсно звертався із рапортом до командира в/ч НОМЕР_1 щодо отримання його грошового забезпечення громадянкою ОСОБА_1 /а.с. 211/
Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
За приписами п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
В силу положень ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). 
Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.
Відповідно до статті 18 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно з ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.
Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
З огляду на зазначені положення законодавства, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц).
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. 
Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. 
Верховний Суд у постанові від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17 (провадження № 61-46210св18) зазначив, що сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.
На переконання суду, докази, які містяться у матеріалах справи, зокрема виписки з рахунків, фотокартки спільного життя, пояснення свідків, копії постанов Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, довідки про поховання, у їх логічному взаємозв`язку дають підстави вважати, що дійсно ОСОБА_5 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, оскільки доводять факт ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю.
Разом з тим, врахуванню підлягає те, що відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцеві Положення» Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року № 2947-III (далі - СК України), цей Кодекс набрав чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.
За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.
Положення Кодексу законів про шлюб та сім`ю України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.
Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17 (провадження № 61-43499св18), від 19 лютого 2021 року у справі № 738/1093/19 (провадження № 61-19041св19), від 17 січня 2023 року у справі № 293/2211/20 (провадження № 61-8854св22).
У постанові Верховного Суду від 12 січня 2024 року по справі № 755/20288/21 зазначено: «таким чином з огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову в частині встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як чоловіка та жінки без шлюбу з жовтня 2002 року до 01 січня 2004 року, оскільки інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки було введено в національне законодавство СК України, який набрав чинності одночасно з набранням чинності ЦК України. Кодекс про шлюб та сім`ю Української РСР, який діяв до 01 січня 2004 року, таких норм не містив. Тому вказаний факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року».
Більше того, відповідно інформації наданої Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області від 21.07.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_14 . 
Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_23 розірвано на підставі актового запису про розірвання шлюбу № 194 від 05.10.2004, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області відповідно до рішення «про розірвання шлюбу» від 06.05.1996 року, справа № 2-296 виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області.
Відповідно до ст. 44 Кодексу про шлюб і сім`ю (чинного станом на 1996 року – момент ухвалення рішення суду у справі № 2-296) шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах запису актів громадянського стану.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказано, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
Відповідно до частини першої статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.
У постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19), від 13 травня 2024 року у справі № 727/8026/23 (провадження № 61-5139св24) визначено, що для встановлення факту спільного проживання необхідною умовою є, зокрема, неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.
Тлумачення наведених вище норм сімейного законодавства дає підстави стверджувати, що законодавець визначив пріоритетність зареєстрованого шлюбу, також визначений принцип одношлюбності і заборони на укладання шлюбу з особою, яка вже перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі.
Встановлення судом факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є визнанням державою сімейних стосунків фізичних осіб і за своєю суттю є альтернативою зареєстрованого шлюбу, а отже такі відносини мають бути правомірними.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 12 березня 2025 року по справа № 336/1978/23.
Враховуючи викладене, на підставі повно та всебічно досліджених доказів, надавши оцінку їх належності, допустимості, достатності, об`єктивності, та у їх логічному взаємозв`язку, виходячи із норм права, що врегульовують дані правовідносини, з огляду на те, що заявником доведено факт спільного проживання із загиблим, ведення спільного господарства та побуту, враховуючи те, що встановлення цього факту дає заявнику можливість реалізувати своє право на одноразову грошову допомогу, а також з урахуванням того, що заявник просить встановити факт спільного проживання з 1998 року, тоді як інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки було введено в національне законодавство СК України лише з 01 січня 2004 року, та до цього часу законодавством не передбачався, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_23 розірвано на підставі актового запису від 05.10.2004, суд вважає, що вимоги заяви підлягають частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 293, 315, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи, військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення – задовольнити частково.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 05 жовтня 2004 року до 29 січня 2025 року.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 
Заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_3 .
Заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_4 .
Заінтересована особа: Міністерство оборони України, код ЄДРПОУ 00034022, адреса: 03186, м. Київ, пр-т. Повітряних Сил, 6.
Заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_10 
Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 .
Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_16 .
Заінтересована особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_16 .
Повний текст судового рішення складено 25 травня 2025 року.
Суддя: