Справа № 522/19285/25-Е
П О С Т А Н О В А 
іменем України

"29" травня 2026 р.Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді П`ятничук І.В., при секретарі Кульбовській В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департамент патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
ВСТАНОВИВ:
26.08.2025 року адвокат Александров Дмитро Олександрович, діючи в інтересах ОСОБА_1 , як його представник, звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №5449823 від 11.08.2025 р про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.4 КУпАП, та закрити провадження у справі на підставі ст. 247 ч.1.п.1 КУпАП, також одночасно з позовними вимогами позивач просить поновити йому строк для звернення до суду з дійсним позовом та забезпечити позов шляхом зупинення примусового виконання оскаржуваної постанови.
В обгрунтування заявлених вимог адміністративного позову представник позивача Александров Д.О. вказував на те, що 11.08.2025 р. інспектор УПП в Одеській області старший лейтенант Курлов О.І. виніс постанову серії ЕНА №5449823 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП. В вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 11.08.2025 р. о 01:10 у м.Одеса, керуючи автомобілем «Volkswagen Jetta» номерний знак НОМЕР_1 , здійснював керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування на підставі постанови Таращанського районного суду Київської області у справі № 379/49/25 від 12.05.2025 р., чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП.
Позивач отримав вказану постанову 11.08.2025 р.
Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки фактично постанова Таращанського районного суду Київської області у справі № 379/49/25 була винесена 17.03.2025 р., а 12.05.2025 р. Київський апеляційний суд лише залишив її без змін. 
Таким чином, в фабулі постанови допущено істотну помилку, замість дати постанови вказано дату її апеляційного перегляду.
За викладених обставин, позивач вважає, що під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення істотно порушені його права та інтереси, а оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою.
На підставі викладеного, просить позов задовольнити.
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 27/08/2025 року адміністративну справу №522/19285/25-Е за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 39961329) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності передано за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси.
Ухвалою судді від 23.09.2025р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, а також залучено до участі у справі в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції.
Заходами електронного суду 20.10.2025 року представником позивача адвокатом Александровим Д.О. надано клопотання щодо направлення вказаної справи для розгляду її за підсудністю за місцем проживання позивача, а саме до Святошинського районного суду м.Києва.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеса від 30.10.2025 р. справу було передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва.
Ухвалою судді Святошинського районного суду м.Києва від 16.01.2026 р. прийнято до розгляду вказану справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 та розгляд справи продовжено в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
08.05.2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в відзиві, зазначали, що 11.08.2025 р. приблизно о 01 год. 10 хв. під час дії комендантської години позивач керуючи «Volkswagen Jetta» номерний знак НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції, та під час складання відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130КУпАП було з`ясовано через сайт «судова влада» що ОСОБА_1 вже позбавлений права керування транспортними засобами на 1 рік у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП згідно до постанови Таращанського районного суду Київської області від 17.03.2025 р. по справі №379/49/25. Вказана постанова набула законної сили після апеляційного перегляду 12.05.2025 р. 
Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
На підставі ч.4 ст.229 КАС України судовий розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З`ясувавши доводи та аргументи позивача, викладені в позовній заяві, заперечення відповідача, обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов таких висновків.
Встановлено, що 11.08.2025 р. інспектор УПП в Одеській області старший лейтенант Курлов О.І. виніс постанову серії ЕНА №5449823 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП. У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 11.08.2025 р. о 01:10 у м.Одеса, керуючи автомобілем «Volkswagen Jetta» номерний знак НОМЕР_1 , здійснював керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування на підставі постанови Таращанського районного суду Київської області у справі № 379/49/25 від 12.05.2025 р., чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП. 
Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки фактично постанова Таращанського районного суду Київської області у справі № 379/49/25 була винесена 17.03.2025 р., а 12.05.2025 р. Київський апеляційний суд лише залишив її без змін. 
Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.72 КАС України).
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Положеннями п.8 ч.1 ст.23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга і четверта статті 126).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395.
У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (абз.1 п.4 розділ 1 Інструкції).
Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Згідно з ч.2, ч.4 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.
Відповідно до ч.4 ст.126 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).
Згідно з п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Позивач зобов`язаний виконувати судове рішення, яке набрало законної сили та не здійснювати керування транспортними засобами протягом 1 року.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.
Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року N 3353-XII.
А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України "Про дорожній рух").
Також, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.
Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, також повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до абзацу першого пункту 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.
Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз.4 п.24 постанови).
Встановлено, що постановою Таращанського районного суду Київської області від 17 березня 2025 р. № 379/49/25 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Постановою Київського апеляційного суду від 12 травня 2025 року у справі № 379/49/25 постанову Таращанського районного суду Київської області від 17 березня 2025 року залишено без змін.
За даними Єдиного державного реєстру судових постанова набрала законної сили 12 травня 2025 року та станом на 11 серпня 2025 року не вичерпала свою дію.
Як вбачається копій указаних постанов, при розгляді справи в судах обох інстанцій брав участь захисник ОСОБА_1 - адвокат Александров Д.О., що свідчить про обізнаність позивача про ухвалені рішення щодо нього, зокрема про позбавлення права керування транспортним засобом.
Дійсно, в оспорюваній постанові інспектором зазначено дату винесення постанови від 12.05.2025 р., що фактично є датою не винесення постанови, а датою набрання рішенням законної сили, однак суд вважає, що оскільки інспектором вірно вказано назву суду та номер справи в якій винесено постанову про позбавлення позивача права керування транспортним засобами, вказані обставини не можуть свідчити про неналежну перевірку доказів при винесенні постанови від 11.08.2025 р. 
Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд встановив, що на час прийняття оскаржуваної постанови позивач був позбавлений права керування транспортними засобами, про що був обізнаним та усвідомлював, здійснюючи дії щодо керування автомобілем після ухвалення відповідного судового рішення щодо позбавлення його права керування транспортними засобами.
Строк позбавлення права керування транспортним засобом на момент зупинки автомобіля позивача 11 серпня 2025 року не закінчився, що свідчить про правомірність дій поліцейського під час прийняття постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, а тому постанова прийнята з дотриманням положень діючого законодавства України.
З огляду на те, що правопорушення, передбачене частиною 4 ст.126 КУпАП, належить до правопорушень з формальним складом, суд приходить до висновку, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами утворює склад правопорушення, визначений у цій статті.
Факт позбавлення позивача правом керування транспортними засобами підтверджується згаданими вище судовими рішеннями та не заперечується учасниками справи.
Таким чином, наведені позивачем доводи не спростовують факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, та не можуть бути тими обставинами, що звільняють його від відповідальності.
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Зважаючи на вказані норми та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Керуючись статтями 2, 6, 9, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 257, 269, 286, 295 КАС України, суд
У Х В А Л И В :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департамент патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Шостого адміністративного апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя: І.В.П`ятничук