Справа № 565/402/26
Провадження № 2-о/565/27/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 року м.Вараш
Вараський міський суд Рівненської області в складі: 
головуючого судді Незнамової І.М.,
присяжних Музики В.В., Максимчук І.О.,
з участю: секретаря судового засідання Нафєєвої Н.В.
заявника        ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Вараський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вараському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України; Міністерство оборони України; Військова частина НОМЕР_1 , про оголошення померлою особи, яка пропала безвісти в районах проведення активних воєнних (бойових) дій,

В С Т А Н О В И В:

24.02.2026 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить:
- оголосити свого сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим під час виконання завдань із захисту Батьківщини, забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану за обставин безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях;
- датою смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- місцем смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати село Роботине, Пологівського району, Запорізької області.
Заява обґрунтовується тим, що заявник ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти 23.08.2025 року виконуючи бойове завдання за призначенням в ході ведення бойових дій поблизу населеного пункту Роботине, Пологівського району, Запорізької області. 
Зважаючи на відсутність впродовж півроку будь-яких відомостей про можливе перебування ОСОБА_2 у полоні, у медичних закладах чи серед загиблих, заявник вважає, що знадзвичайно великою вірогідністю можна припустити, що ОСОБА_2 загинув унаслідок поранення поблизу населеного пункту - села Роботине, Пологівського району, Запорізької області.
Метою оголошення ОСОБА_2 померлим (загиблим), як зазначає заявник, є необхідність у державній реєстрації його смерті, отримання свідоцтва про смерть та оформлення пов`язаних з такою загибеллю соціальних гарантій.
З огляду на викладені обставини, заявник звернулась до суду із заявою про оголошення померлою особи, яка пропала безвісти в районах проведення активних воєнних (бойових) дій.
У судовому засіданні заявник  ОСОБА_1 вимоги заяви про оголошення померлою особи, яка пропала безвісти в районах проведення активних воєнних (бойових) дій,підтримала повністю та, з викладених у ній підстав, просила заяву задовольнити. 
При цьому, звернула увагу суду на те, що у витязі з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2025 року про підсумки проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісти старшого сержанта ОСОБА_3 чітко зазначено, що «... на даний час не є можливим здійснити евакуацію тіла старшого сержанта ОСОБА_3 , яке знаходиться приблизно в районі лісосмуги МЕНА північніше с.Роботине», що, на її думку, підтверджує факт загибелі сина. 
У судове засідання представник заінтересованої особи - Вараського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вараському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився, начальником відділу Комаринською О.О. до суду подано заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, в якій зауважено про відсутність заперечень заінтересованої особи, щодо заяви ОСОБА_1 . Також зазначено, що при проведенні перевірки по державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть по первинних, поновлених актових записах цивільного стану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис відсутній
У судове засідання представник заінтересованої особи - Військової частини НОМЕР_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився, пояснень, заяв чи клопотань суду не подавав.
У судове засідання представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не з`явився.
28.04.2026 року представник Міністерства оборони України Дунаєв М.І. подав до суду заперечення щодо позовної заяви, в яких зазначив, що у Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською федерацією, затвердженого наказом Мінреінтеграції від 28.02.2025 року №376, наявний запис за №UA23100270150025192, згідно якого активні бойові дії на території села Роботине, Токмацької міської територіальної громади, Пологівського району, Запорізької області розпочались 03.03.2022 року та станом на поточний момент не завершені. На переконання представника, відлік шестимісячного строку, встановлений частиною другою статті 46 ЦК України, у даному випадку не розпочався, тому вважає передчасним звернення заявника до суду першої інстанції із заявою про оголошення померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З огляду на зазначене, представник Міноборони просить у задоволені заяви про оголошення особи померлою відмовити.
Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1 , дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що вимога, викладена в заяві  ОСОБА_1 , підлягає задоволенню.
Підставами для такого висновку суду є наступне.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_2 , батьком якого у свідоцтві про народження зазначено - ОСОБА_4 , матір`ю - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 08.11.2025 року (видане повторно).
Відповідно до свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 04.11.1999 року слідує, що 04.11.1999 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був розірваний. 
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру ветеранів війни №20250903-00077233 від 03.09.2025 року, ОСОБА_2 являється учасником бойових дій з 05.03.2024 року. 
Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій підготовці) №317 від 01.11.2024 року слідує, що сержанта ОСОБА_2 01.11.2024 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.
Згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій підготовці) №198 від 05.07.2025 року слідує, що сержанта ОСОБА_2 призначено командиром відділення - командиром машини 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону - головним сержантом 3 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону, ВОС - 100975А, вважати таким, що з 05.07.2025 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою
Зі змісту сповіщення сім`ї за №79 від 27.08.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 за вих.№5031 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , головний сержант 3 взводу 2 роти 1 механізованого батальйону зник безвісти 23.08.2025 року виконуючи бойове завдання північніше населеного пункту Роботине, Пологівського району, Запорізької області.
Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб зниклих безвісти за особливих обставин №ВГ-20250902-6 від 02.09.2025 року, ОСОБА_2 значиться таким, що зник безвісти на території бойових дій (під час воєнних дій).
Згідно довідки ВЧ НОМЕР_1 за №342 від 15.02.2025 року встановлено, що ОСОБА_2 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією Російської федерації проти України, у період з 01.12.2024 року по 05.12.2024 року.
Згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) за №1363 від 23.09.2025 року «Про підсумки проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісти старшого сержанта ОСОБА_2 » встановлено, що попередньо 23.08.2025 року, приблизно о 19 год. 50 хв. - 20 год. 15 хв., противник здійснив артилерійський обстріл калібром 152 мм та скид з дрона по групі військовослужбовців, які рухались на заміну ВП «КАВА» та ПВ «ЛЮТИЙ» в районі лісосмуги МЕНА північніше села Роботине, Пологівського району, Запорізької області. У результаті вибуху, під час виконання бойового завдання (знаходився в засобах індивідуального захисту та зі штатною зброєю) перестав виходити на зв`язок старший сержант ОСОБА_2 . Під час виконання бойового завдання старший сержант ОСОБА_2 перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом), не перебував в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, спроб заподіяння шкоди своєму здоров`ю чи спроб здатись в полон, службовим розслідуванням не встановлено. До моменту евакуації тіла або отримання іншої достовірної інформації старший сержант ОСОБА_2 вважається зниклим безвісти в районі села Роботине, Пологівського району, Запорізької області. У зв`язку з постійними ворожими артобстрілами та ударами FPV-дронів, на даний момент часу не є можливим здійснити евакуацію тіла, яке знаходиться приблизно в районі лісосмуги МЕНА північніше села Роботине. Ознак вчинення старшим сержантом ОСОБА_2 військової частини НОМЕР_1 дисциплінарного, адміністративного чи кримінального правопорушення не виявлено.
Вказаним наказом службове розслідування вирішено завершити, при цьому, встановлено, що головний сержант 3 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зник безвісти 23.08.2025 року під час виконання ним обов`язків військової служби та захисту Батьківщини, за обставин безпосередньої участі в бойових діях і виконання бойового завдання у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 біля АДРЕСА_1 .
Зазначені обставини також підтверджуються витягом з акту службового розслідування, яке було доручено провести заступнику командира 1 самохідного артилерійського дивізіону з психологічної підтримки персоналу ВЧ НОМЕР_1 майору ОСОБА_6 згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) за №1363 від 23.09.2025 року «Про призначення службового розслідування за фактом зникнення безвісти старшого сержанта ОСОБА_2 ».
Згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій підготовці) за №252 від 25.08.2025 року, військовослужбовцю - сержанту ОСОБА_2 , відсутньому на військовій службі з 26.08.2025 року, припинено виплату грошового забезпечення на картковий рахунок, знято з котлового забезпечення зі сніданку 26.08.2025 року (зник безвісти).
Згідно виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави агресора ДП «Український національний центр розбудови миру» від 14.04.2026 року за вих.№06-04-200033 слідує, що відомості про перебування у полоні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні. 
Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025181050000316 від 28.08.2025 року підтверджується обставина реєстрації кримінального провадження, за заявою ОСОБА_1 , за ч.1 ст.115 КК України - за фактом зникнення безвісти 23.08.2025 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконуючи бойове завдання за призначенням в ході ведення бойових дій поблизу населеного пункту Роботине, Пологівського району, Запорізької області. 
Вказані обставини також підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 від 29.08.2025 року та ОСОБА_8 від 29.08.2025 року. 
На підставі п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Як зазначено заявником ОСОБА_1 , метою оголошення померлим (загиблим) ОСОБА_2 є необхідність державної реєстрації його смерті та отримання свідоцтва про смерть, оформлення отримання соціальних гарантій, тому від оголошення померлим військовослужбовця ОСОБА_2 залежить виникнення та реалізація особистих майнових прав заявника ОСОБА_1 .
Згідно з ст.46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.47 ЦК України, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
У постанові Верховного Суду від 31.05.2023 року у справі №177/11/20 зазначено, що особливістю справ про оголошення померлими осіб, які пропали безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Отже, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
У постановах від 26.04.2023 року у справі №337/3725/22, від 29.03.2023 року у справі №753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату (територіального центру комплектування та соціальної підтримки) або від командира військової частини (у разі загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі за обставин, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним і може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин (постанова Верховного Суду від 25.10.2023 року у справі №607/1612/23).
Суд зазначає, що у Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською федерацією, затвердженого наказом Мінреінтеграції від 28.02.2025 року за №376, наявний запис за №UA23100270150025192, згідно якого активні бойові дії на території села Роботине, Токмацької міської територіальної громади, Пологівського району, Запорізької області розпочались 03.03.2022 року та станом на поточний момент не завершені. 
Щодо заперечення представника Міністерства оборони України Дунаєва М.І., який посилається на зазначену вище обставину, як на заперечення проти заяви, суд зазначає наступне.
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010 року).
Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2021 року у справі №554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №209/3085/20).
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 13 ЦПК України).
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина перша статті 297 ЦПК України).
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 297 ЦПК України).
Цивільним законодавством передбачається декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше - тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге - особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє - за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте - якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.04.2019 року у справі №490/342/17 (провадження №61-7683св18)).
За наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України) (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2024 року у справі №204/7924/23 (провадження №61-16728св23)).
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частина друга та третя статті 46 ЦК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 року у справі №755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другою статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою.
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій.
Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові також зазначила, що для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців, використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права. Телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норм права зосереджується на цілі та призначенні законодавчого припису, враховуючи права й законні інтереси суб`єктів і суспільні інтереси.
Мета досліджуваної правової норми полягає у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, закон хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого - потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі.
Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.
Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
Отже, визначені статтею 46 ЦК України строки спрямовані суто на те, щоб запобігти ситуації, в якій передчасно буде визнано померлою особу, яка зникла в умовах невизначеності на територіях, де тривають активні бойові дії.
Окрім того, Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що закон доповнив частину другу статті 46 ЦК України реченням другим задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу.
Таким чином, при вирішенні такої категорії справ у розпорядженні суду мають бути належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або наявність суперечностей у доказах, поданих заявником та/або заінтересованими особами на підтвердження відповідних обставин, унеможливлює оголошення особи померлою. Отже, предметом доказування у справі є безпосередньо обставини, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про загибель особи, яку заявник просить оголосити померлою (див. постанови Верховного Суду від 08.02.2024 року у справі №148/1207/22, від 04.06.2025 року у справі №591/11696/23, від 18.12.2025 року у справі №357/16463/24, від 24.12.2025 року у справі №205/16123/24).
У постановах від 26.04.2023 року у справі №337/3725/22, від 29.03.2023 року у справі №753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату (територіального центру комплектування та соціальної підтримки) або від командира військової частини (у разі загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі за обставин, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним і може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин (див. постанову Верховного Суду від 25.10.2023 року у справі №607/1612/23 (провадження №61-6323св23)).
Результат аналізу наведеного дає підстави для висновку, що застосування судом, зокрема, шестимісячного строку, який обчислюється з моменту зникнення фізичної особи безвісти, можливе тільки за умови наявності істотних підстав для припущення її загибелі внаслідок воєнних дій або збройного конфлікту, тобто за умови доведеності предмета доказування у справі про оголошення особи померлою.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24.12.2025 року у справі №205/16123/24 (провадження №61-6220св25)).
Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Надані заявником докази, на підтвердження обставин ймовірної загибелі  ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконуючи бойове завдання за призначенням в ході ведення бойових дій поблизу населеного пункту Роботине, Пологівського району, Запорізької області,дають підстави з надзвичайно великою вірогідністю припускати його смерть у певний час і за певних обставин, тому суд дійшов висновку про задоволення заяви про оголошення померлим до спливу строків, вказаних у частині другій статті 46 ЦК України.
Аналогічного висновку про задоволення заяви про оголошення фізичної особи померлою до спливу строків, вказаних у частині другій статті 46 ЦК України, за умови доведення заявником обставин справи, які дають можливість зробити вірогідне припущення про смерть особи, дійшов Верховний Суд у постанові від 21.01.2026 року у справі №127/11048/24 (провадження №61-12420св25).
Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що заявлені вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.
Суд роз`яснює, що відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 263-265, 308, 309 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 ), заінтересовані особи: Вараський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вараському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (юридична адреса: 34403, Рівненська область, місто Вараш, майдан Незалежності, будинок №2, код ЄДРПОУ: 35056570); Міністерство оборони України (юридична адреса: 01135, місто Київ, проспект Берестейський, будинок №10, код ЄДРПОУ: 00034022); Військова частина НОМЕР_1 (юридична адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ), про оголошення померлою особи, яка пропала безвісти в районах проведення активних воєнних (бойових) дій,задовольнити.
Оголосити головного сержанта 3 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища міського типу Рафалівка, Володимирецького району, Рівненської області, померлим під час виконання завдань із захисту Батьківщини, забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану за обставин безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях.
Датою смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Місцем смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати село Роботине, Пологівського району, Запорізької області.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст судового рішення складений 01 травня 2026 року.

Головуючий суддя І.М.Незнамова 

Присяжні В.В.Музика 

І.О.Максимчук