Справа № 372/5627/25 
Провадження 2-337/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

20 квітня 2026 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Рабчуна Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,
ВСТАНОВИВ:
29.09.2025 ТОВ «Факторинг Партнерс» через підсистему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за договорами позики в сумі 20845,12 грн.
В обґрунтування позову посилається на те, що 28.08.2021 між  ОСОБА_1  та ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» було укладено договір позики № 75194759, відповідно до якого відповідачка отримала грошові кошти в сумі 2000 грн. на погоджений умовами договору строк 30 днів шляхом їх перерахування на її банківський картковий рахунок та зобов`язалась повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Свої зобов`язання ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» виконало у повному обсязі, перерахувавши грошові кошти на картковий рахунок ОСОБА_1 , а відповідачка вчасно їх не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором позики № 75194759 від 28.08.2021 в сумі 6812,60.
27.01.2022 ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» на підставі договору факторингу №27/01/2022 відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» своє право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики №75194759. 10.01.2023 відповідно до договору №10-01/2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило своє право вимоги ТОВ «Коллект Центр» в тому числі і щодо вказаного договору позики. В подальшому, 18.02.2025 на підставі договору №18-02/25 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за вказаним договором перейшло останньому.

08.09.2021 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №555155620266, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно умов договору відповідач отримав на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти в сумі 3000 грн., строком на 30 дні, тип процентної ставки фіксована, шляхом перерахування суми позики на банківський рахунок позичальника. Свої зобов`язання ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» виконало, перерахувало на платіжну картку ОСОБА_1 , грошові кошти, а відповідач вчасно їх не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором №555155620266 від 08.09.2021 в розмірі 6435,52 грн.
18.12.2023 ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу №18/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняло права вимоги до боржників, в тому числі за договором позики №555155620266 від 08.09.2021.

01.09.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Інкасо Фінанс» укладено договір позики №3516807945-115624 шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті товариства, з веденням одноразового ідентифікатора та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на яку в подальшому було перераховано кошти в сумі 1000 грн. Термін кредитування 14 днів, плата за користування кредитом встановлена в розмірі 1,95% за кожен день користування кредитом. Позикодавець свої зобов`язання за договором виконав, однак відповідач своє зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором позики №3516807945-115624 від 01.09.2021 в розмірі 7597,00 грн.
21.12.2021 ТОВ «Інкасо Фінанс» на підставі договору факторингу №21-12/21 відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» своє право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики №№3516807945-115624. 10.03.2023 відповідно до договору №10-03/2023/01 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило своє право вимоги ТОВ «Коллект Центр», в тому числі і за вказаним договором позики. В подальшому, 18.02.2025 на підставі договору №18-02/25 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за вказаним договором перейшло останньому.
За розрахунком позивача, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за вищевказаними договорами становить 20845 грн. 12 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту 6000 грн., заборгованість за процентами 14808 грн. 52, Інфляційні збитки – 32 грн. нараховані 3% річних 4 грн. 60 коп.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, директор ТОВ «Факторинг Партнерс» Сердійчук Я.Я. в поданій позовній заяві просила розгляд справи провести у відсутності представника позивача, позов підтримала в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 , у судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомив, відзив не подала, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 10.10.2025 відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надала, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи.
За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.
Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.
Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Судом встановлено, що 01.09.2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №3516807945-115624, шляхом підписання електронним підписом відповідача, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 1000грн., строк кредиту - 14 днів, відсоткова ставка за користування кредитом 1,95 % в день.
Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Інкасо фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу позику в розмірі 1000 грн., відповідно до умов укладеного договору, що підтверджується довідкою про перерахування коштів від ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2873_250428104953 від 28.04.2025 року.
Отже, судом встановлено, що первісний позикодавець свої зобов`язання за договором позики №3516807945-115624 виконав в повному обсязі, а саме, надав грошові кошти у розмірі встановленому договором.
21.12.2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 21-12/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором №3516807945-115624 від 01.09.2021 року, що укладений між ТОВ ТОВ «ФК «Інкасо фінанс» та ОСОБА_1 
10.03.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали договір факторингу № 10-03/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором №3516807945-115624 від 01.09.2021 року.
18.02.2025 року ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу № 18-02/25, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект Центр» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором №3516807945-115624 від 01.09.2021 року.
У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, та у зв`язку із цим, у останньої утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 7597,00 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням 1000 грн., заборгованості за нарахованими процентами 6597,00 грн.
Однак, суд не погоджується з розрахунком суми відсотків, наданим позивачем, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.
Судом встановлено, що відповідно до Договору позики №3516807945-115624 від 01.09.2021 року визначено, зокрема, строк позики - 14 днів.
Тобто, у даному випадку, нарахування передбачених договором процентів можливе лише до 15.09.2021 року.
Враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за договором припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому з 15.09.2021 року позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти за договором позики, а мав право на захист свого порушеного права відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, але таких вимог не заявляв, тому суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог.
За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідачки підлягають до стягнення відсотки за вказаним договором позики у розмірі 273 грн. за період з 01.09.2021 року по 15.09.2021 року (1000 грн. х 1,95 % (процентна ставка) : 100% = 19,50 грн. х 14 днів = 273 грн.).
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути заборгованість за договором №3516807945-115624 від 01.09.2021 року в розмірі 1273 гривень, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 1000 грн., заборгованості за відсотками 273 грн.
Крім того, судом встановлено, що 28.08.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 75194759, за умовами якого, відповідач отримала позику в розмірі 2000 грн., строком на 30 днів, за процентною ставкою 1,99% від суми кредиту, який зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ним.
Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу позику в розмірі 2000 грн., відповідно до умов укладеного договору, що підтверджується довідкою про перерахування коштів від ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 28.02.2025 року.
Отже, судом встановлено, що первісний позикодавець свої зобов`язання за договором позики № 75194759 виконав в повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі встановленому договором.
27.01.2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 27/01/2022, відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75194759.
10.01.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики № 75194759.
18.02.2025 року ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу № 18-02/25, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект Центр» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 75194759.
У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за договором № 75194759 належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 6812,60 грн. з яких: 2000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 4776,00 грн. - заборгованість по відсотках, 32,00 грн. - інфляційні збитки, 4,60 грн. – нараховані 3% річних.
Однак, суд не погоджується з розрахунком суми відсотків, наданим позивачем, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.
Судом встановлено, що відповідно до Договору позики № 75194759 від 28.08.2021 року визначено, зокрема, строк позики - 30 днів.
Тобто, у даному випадку, нарахування передбачених договором процентів можливе лише до 27.09.2021 року.
Враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за договором припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому з 27.09.2021 року позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти за договором позики, а мав право на захист свого порушеного права відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, але таких вимог не заявляв, тому суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог.
За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаним договором позики у розмірі 2000 грн. за період з 28.08.2021 року по 27.09.2021 року (2000 грн. х 1,99 % (процентна ставка) : 100% = 39,8 грн. х 30 днів = 1194 грн.).
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути заборгованість за договором № 75194759 від 28.08.2021 року в розмірі 3230,60 гривень, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 2000 грн., заборгованості за відсотками 1194 грн., 32 грн. – інфляційні збитки, 4,60 грн. – нараховані 3 % річних.
Крім того, судом встановлено, що 08.09.2021 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 укладено договір позики 555155620266, за умовами якого, відповідач отримала позику в розмірі 3000 грн., строком на 14 днів, за процентною ставкою 950 % річних, який зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ним.
Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу позику в розмірі 3000 грн. відповідно до умов укладеного договору № 555155620266, що підтверджується довідкою від 08.09.2021 року №1758165048.
Отже, судом встановлено, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі встановленому договором.
18.12.2023 року ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 555155620266.
У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за договором № 555155620266 належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 6535,52 грн. з яких: 3000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 3435,52 грн. - заборгованість по відсотках.
Однак, суд не погоджується з розрахунком суми відсотків, наданим позивачем, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.
Судом встановлено, що відповідно до Договору позики № 555155620266 від 08.09.2021 року визначено, зокрема, строк позики - 14 днів.
Тобто, у даному випадку, нарахування передбачених договором процентів можливе лише до 21.09.2021 року.
Враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за договором припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому з 21.09.2021 року позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти за договором позики, а мав право на захист свого порушеного права відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, але таких вимог не заявляв, тому суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог.
За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаним договором позики у розмірі 3000 грн. за період з 08.09.2021 року по 21.09.2021 року (3000 грн. х 2,19% (процентна ставка) : 100% = 65,7 грн. х 14 днів = 919,8 грн.).
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути заборгованість за договором № 555155620266 від 08.09.2021 року в розмірі 3919,8 гривень, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 3000 грн., заборгованості за відсотками 919, 8 грн.
Таким чином заборгованість за усіма трьома кредитними договорами, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» становить 8423,4 грн., яка складається з 6000 грн. – заборгованості за тілом кредиту, 2386,80 грн., 32 грн. – інфляційні збитки, 4,60 грн. – нараховані 3 % річних.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.
Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України).
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц.
В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 13000 грн. підтверджується договором про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 року, тарифами на послуги, заявкою на надання юридичної допомоги № 1436 від 01.08.2025 року, витягом з акту № 17 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 року.
Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 1000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 1020 грн. 31 коп. пропорційно частині задоволених вимог (41,12 %).
Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-284, 288, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 533, 625, 626, 629, 631, 651, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056 Цивільного кодексу України, суд, 
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитними договорами №3516807945-115624 від 01.09.2021року, № 75194759 від 28.08.2021 року та №555155620266 від 08.09.2021 року в розмірі 8423 грн. 40 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс»сплачений судовий збір в розмірі 1020 грн. 31 коп.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення також може бути переглянуто Обухівським районним судом Київської області у випадку подання відповідачем відповідної письмової заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя            Р.О. Рабчун