Справа № 558/628/25
номер провадження 2/558/44/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 року  селище Демидівка
Дубенського району
Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області
в складі:
судді одноособово А.О. Олексюк,
секретар судового засідання О. О. Хом`як,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ НОВА» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, 

у с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» (далі по тексту – ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ») звернулося до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ НОВА» (далі по тексту – ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА»), в якій просить визнати укладеною додаткову угоду № б/н від 01 квітня 2025 року до договору оренди землі № б/н від 18 жовтня 2017 року, укладеного між ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» та ОСОБА_1 ; визнати відсутнім у ТОВ "ВОЛИНЬ НОВА" права оренди земельної ділянки площею 3,5045 га, кадастровий номер 5621485500:04:000:0147, яка розташована на території Хрінницької сільської ради Демидівського району Рівненської області, номер запису про інше речове право: 61064515.
В обґрунтування таких позовних вимог позивач ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» у позовній заяві зазначає про те, що 18 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» було укладено Договір оренди землі, за яким Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5621485500:04:000:0147 загальною площею 3,5045 га. Право оренди було зареєстровано 30.07.2018 року (номер запису про інше речове право 27307171).
Відповідно до пункту 3.1 Договору оренди землі: договір укладено строком на 7 років, сплив якого починається з моменту державної реєстрації права оренди в порядку, передбаченому законодавством, але в будь-якому випадку сторони дійшли згоди, що даний договір та право оренди за даним договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Таким чином, строк дії даного договору закінчився 30.07.2025 року. 
Відповідно до п.3.2 Договору оренди вбачається, що після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.
У зв`язку із закінченням строку дії договору 30.07.2025 року, позивачем 09 квітня 2025 року спрямовано відповідачу лист-повідомлення вих. № 2415 про намір продовжити дію договору оренди землі № б/н від 18.10.2017 року. 
Проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист відповідачка не надала, тобто не скористалася правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення не заперечила проти продовження договору на новий строк. 
Таким чином, позивач (орендар) скористався своїм переважним правом на поновлення договору та запропонував підписати додаткову угоду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 
При цьому позивач (орендар) належно виконував свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором та законом строк повідомив орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк та надав проєкт додаткової угоди. 
На підтвердження належного виконання умов договору оренди з боку орендаря надаємо платіжні інструкції, які підтверджують в повному обсязі виплату орендної плати .
Таким чином, позивач вважає поновленим договір оренди землі на підставі ч. 5 та ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а тому наявні підстави для визнання укладеною Додаткової угоди про поновлення строку його дії в судовому порядку. 
Разом з тим, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.09.2025 року, право оренди вказаної земельної ділянки, яка знаходиться на території Хрінницької сільської ради Демидівського району Рівненської обл., проведено державну реєстрацію іншого речового права: номер запису 61064515, з відповідачем - ТзОВ "Волинь Нова".
Позивач, вважає, що добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин.
Позивач також вважає неправомірними дії відповідача щодо укладення договору оренди на земельну ділянку, яка знаходилася в оренді у позивача, що грубо порушує норми ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", а заявлені позивачем вимоги є належним способом захисту порушених прав позивача і є ефективним способом їх захисту у спірних правовідносинах. 
Отже, з урахуванням того, що ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» належно виконувало свої обов`язки за договором оренди землі, в установлений договором строк повідомило орендодавця про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, воно має право на поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі».
З врахуванням наведеного, позивач у позовній заяві просить визнати укладеною додаткову угоду № б/н від 01.04.2025 року до договору оренди землі №б/н від 18 жовтня 2017 року між ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» та ОСОБА_1 та визнати відсутнім у ТОВ "ВОЛИНЬ НОВА" права оренди земельної ділянки площею 3,5045 га, кадастровий номер 5621485500:04:000:0147, номер запису про інше речове право: 61054515, що розташована на території Хрінницької сільської ради Демидівського району Рівненської області.
Представник позивача ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» Русин Ю. Ю. 28 квітня 2026 року звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, про що зазначив у заяві. 
Відповідачка ОСОБА_1 на розгляд справи, що був призначений 28 квітня 2026 року не з`явилась. Її представник - адвокат Алєнін Д. В., звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі відповідачки ОСОБА_1 та просив суд відмовити у задоволенні позову ТОВ "Західна Агровиробнича Компанія" у повному обсязі. В клопотанні зазначив, що відповідач ОСОБА_1 чітко та завчасно повідомила позивача про заперечення у поновленні договору оренди листом-повідомленням від 11.09.2024 року. Зміст листа є однозначним : орендні відносини продовжуватися не будуть, будь-яке використання земельної ділянки після закінчення строку дії договору розцінюватиметься як самовільне зайняття. Жодної відповіді на даний лист відповідачка ОСОБА_1 від позивача не отримувала, що підтверджує відсутність у позивача реальних намірів вести комунікацію щодо законного поновлення договору.
Представник відповідача ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА» - адвокат Алєнін Д.В. 28 квітня 2026 року подав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі та зазначив, що підтримує позицію, викладену у відзвиві на позовну заяву. 
У поданому відповідачем ТОВ "Волинь нова" до суду відзиві на позовну заяву зазначається про те, що відповідач позовні вимоги позивача не визнає в повному обсязі, посилаючись на те, що між відповідачами 05 вересня 2025 року було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 5621485500:04:000:0147 за номером 0147. Право оренди було зареєстроване 05 вересня 2025 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно строком до 05 вересня 2032 року. Номер запису про інше речове право 61064515. 
Згідно наданої позивачем інформаційної довідки №443993879, між ОСОБА_1 та ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» було укладено договір оренди землі від 18.10.2017 з кадастровим номером 5621485500:04:000:0147. Дата закінчення дії за довідкою 30.07.2025.
Згідно з п. 3.1 договору оренди від 18.10.2017, договір укладено строком на 7 років, сплив якого починається з моменту державної реєстрації права оренди в порядку, передбаченому законодавством, але в будь-якому випадку сторони дійшли згоди, що даний договір та право оренди за даним договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем.
Таким чином, в матеріалах справи наявна різниця у датах закінчення дії договору оренди у Державному реєстрі речових прав, оренда зареєстрована та зазначено 30.07.2018, тоді як згідно договору оренди від 18.10.2017 строк дії визначено на 7 (сім) років, сплив якого починається з моменту державної реєстрації права оренди.
Відповідно до п. 1, ч. 1, ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Так, відповідно до абзацу другого частини першої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права на земельну ділянку, похідні від права власності, що припиняються після завершення строку дії відповідного договору, містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з дня державної реєстрації набуття речового права до дня закінчення строку дії договору, що обраховується відповідно до Цивільного кодексу України. 
Таким чином, припинення речового права ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" було проведено правомірно. Крім того, договір оренди земельної ділянки від 05 вересня 2025 року № 0147 укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "ВОЛИНЬ НОВА" у період, коли щодо цієї земельної ділянки не існувало жодних речових прав будь-яких третіх осіб.
У відзиві на позовну заяву відповідача ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА» також зазначається про те, що 11.09.2024 року від відповідача ОСОБА_1 на адресу ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" надіслано лист-повідомлення згідно якого відповідачка повідомила позивача, що вона заперечує у поновленні вищевказаного договору оренди землі. Вказує, що фактичне використання земельної ділянки після закінчення строку дії договру трактуватиметься, як самовільне заволодіння земельною ділянкою. Незалежно від стану ділянки, наявності на ній насіння чи інших сільськогосподраських культур, вона залишає за собою право приступити до використання земельної ділянки без додаткового інформування підприємства. Вказаний лист-повідомлення надіслано цінним листом на офіційну адресу ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ».
Наявність незгоди орендодавця виключає можливість поновлення договору.
Відповідачка неодноразово висловлювала свою чітку позицію щодо небажання поновлювати договір оренди земельної ділянки (лист-повідомлення від 10.09.2024). Таким чином, відсутні правові підстави для висновку про «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору.
Сам факт направлення орендарем листа-повідомлення про намір продовжити договір не є безумовною підставою для його поновлення. Відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», наявність заперечень орендодавця виключає можливість поновлення договору у вибраний позивачем спосіб. Направлення орендарем пропозиції про поновлення договору не є достатнім.
Позивач фактично звернувся з вимогою визнати укладеною «додаткову угоду» не на тих самих умовах, а на змінених та неузгоджених умовах. Зокрема, у проекті пропонується нова редакція розділу «Поновлення договору оренди» («Жодних заяв, заперечень щодо не поновлення цього Договору Сторони не мають та ними не направлялися»), що не відповідає дійсності, оскільки відповідачка ОСОБА_1 двічі направляла письмові заперечення. Крім того, проектом змінюється строк дії договору та доповнюються «Прикінцеві положення» новими умовами щодо комунікацій сторін. Таким чином, замість поновлення на тих самих умовах позивач пропонує укласти новий правочин з іншими істотними умовами.
Позивач не вказав жодної правової підстави для визнання відсутнім права оренди ТОВ «Волинь Нова». Відповідне речове право виникло у ТОВ «Волинь Нова» на підставі належного договору оренди земельної ділянки, спрямованого на набуття відповідних прав, і таке право визнане державою шляхом державної реєстрації. Відповідачка належним чином повідомила позивача про своє небажання укладати договір оренди на новий строк; жодні зміни щодо істотних умов договору оренди не були узгоджені сторонами. Відтак, після закінчення строку дії первинного договору оренди позивача, відповідачка правомірно передала в оренду свою земельну ділянку ТОВ «Волинь Нова» на підставі чинного договору, речове право за яким зареєстроване. Таким чином, відсутні будь-які правові підстави для визнання права оренди ТОВ «Волинь Нова» відсутнім. 
У відзиві на позовну заяву відповідач ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА» просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.
Ухвалою суду від 23 вересня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1 , ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА», про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, і відкрито провадження у справі.
21 листопада 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.
Суд, заслухавши представника позивача, відповідачів, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Суд вирішив справу в межах позовних вимог позивача та на підставі доказів, наданих сторонами по справі.
Суд вирішив справу в межах позовних вимог позивача та на підставі доказів, наданих сторонами по справі.
В силу вимог ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
З досліджених судом доказів встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності земельна ділянка з кадастровим номером 5621485500:04:000:0147, загальною площею 3,5 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Хрінницької сільської ради Демидівського району Рівненської області, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №443993879 від 17 вересня 2025 року. (а. с. 11, 17-18).
Дослідженими в судовому засіданні договором оренди землі від 18.10.2017 року, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 443993879 від 17 вересня 2025 року (а.с. 13-18) встановлено, що між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ», як орендарем, було укладено договір оренди землі від 18 жовтня 2017 року щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5621485500:04:000:0147, загальною площею 3,5045 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Хрінницької сільської ради Демидівського району Рівненської області. Договір зареєстровано 30.07.2018 року. 
П. 3.1. договору оренди землі від 18.10.2017, сторони погодили, що договір оренди землі укладено строком на 7 (сім) років, сплив якого починається з моменту державної реєстрації права оренди в порядку, передбаченому законодавством, але в будь-якому випадку сторони дійшли згоди, що даний договір та право оренди за даним договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. 
Маючи намір продовжити договірні відносини з ОСОБА_1 , ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» листом-повідомленням за вих. № 2415 від 03 квітня 2025 року звернулося до відповідачки ОСОБА_1 з пропозицією продовжити дію договору оренди земельної ділянки. У додатку до такого листа-повідомлення зазначено, що додавались два оригінальні примірники додаткової угоди на продовження дії договору оренди землі, підписані зі сторони орендаря.
Лист-повідомлення та додаткову угоду було направлено ОСОБА_1 09 квітня 2025 року поштовим відправленням, що підтверджується описом вкладення Ф. 107, списком пріоритетних поштових відправлень та фіскальним чеком (а. с. 22-23).
Відповідачка ОСОБА_1 лист-повідомлення та додаткову угоду № БН від 01 квітня 2025 року до договору оренди землі отримала 17.04.2025. 
11 вересня 2024 року на адресу ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» була направлена заява орендодавця ОСОБА_1 від 10 вересня 2024 року, в якій вона повідомила позивача про те, що заперечує у поновленні договору оренди землі від 18 жовтня 2017 року після закінчення строку його дії. Строк дії договору закінчується 30.07.2025. (а. с. 147).
Направлення відповідачкою ОСОБА_1 заяви для ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» та отримання 18 вересня 2024 року такої заяви представником позивача підтверджується фіскальним чеком «Укрпошта» від 11.09.2024 року, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (Ф. 119) 35200 0064290 2 (а. с. 146), оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні.
Із змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 443993879 від 17 вересня 2025 року, встановлено, що 05 серпня 2025 року між ОСОБА_1 та ТОВ "ВОЛИНЬ НОВА" було укладено договір оренди землі від 05 серпня 2025 року щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5621485500:04:000:0147. Строк оренди до 05 серпня 2032 року з автоматичним продовженням дії договору. Державна реєстрація іншого речового права на підставі такого договору оренди землі проведена 05 серпня 2025 року, номер запису про інше речове право: 15916887 (а. с. 17-18).
Дослідженими доказами по справі встановлено, що між ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» та ОСОБА_1 не було досягнуто домовленості щодо продовження строку дії договору оренди землі №б/н від 18 жовтня 2017 року, строк якого закінчився 30 липня 2025 року, тому відповідачка ОСОБА_1 05 серпня 2025 року уклала договір оренди землі з іншим орендарем ТОВ "ВОЛИНЬ НОВА", який був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05 серпня 2025 року.
Звертаючись до суду з позовною заявою, ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» посилається на те, що дії відповідачки ОСОБА_1 не відповідають умовам договору оренди землі, положенням земельного законодавства та порушують переважне право позивача на поновлення (продовження строку дії) договору оренди землі.
Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно зі ст. 90 Земельного кодексу України (далі по тексту – ЗК України) власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду.
За змістом ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Відповідно до ч. 1 ст. 407 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) (в редакції, що діяла на час укладення договору оренди землі) право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.
Отже, користуватися чужою земельною ділянкою, яка належить особі на праві приватної власності, можливо на праві оренди, підставою для якої є відповідний договір оренди.
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
В силу вимог ч.ч.1-3 та ч.ч. 5-6 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.
Як визначено в ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду землі" строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права. 
За змістом ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Правові підстави переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк визначені статтею 33 Закону України "Про оренду землі".
Так, відповідно до приписів ч.ч. 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.
До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Під час укладення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті).
Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передання земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті).
Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України.
Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (постанови від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18).
Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст. 33 Закону України "Про оренду землі", є "автоматичною" пролонгацією орендних правовідносин.
При цьому, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, передбаченого частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива за умови як дотримання встановленої цією нормою (частини друга-п`ята статті 33 Закону України "Про оренду землі") процедури, так і наявності волевиявлення сторін.
Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 902/619/17, від 27 червня 2019 року в справі № 923/925/18.
Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.
Судом встановлено, що до закінчення строку дії договору оренди, ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» надіслало ОСОБА_1 лист-повідомлення за вих. № 2415 від 03 квітня 2025 року про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк.
Даний лист-повідомлення вручено ОСОБА_1 
11 вересня 2024 року на адресу ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» була направлена заява орендодавця ОСОБА_1 від 10 вересня 2024 року, що отримана представником позивача 18 вересня 2024 року (а. с. 146), в якій ОСОБА_1 заперечила проти продовження строку дії договору оренди землі від 18 жовтня 2017 року після закінчення строку його дії.
Зазначене чітко та послідовно підтверджує безпідставність тверджень позивача щодо порушення його прав, оскільки відповідачка ОСОБА_1 завчасно, до закінчення строку дії договору оренди землі, повідомила позивача про своє небажання продовжувати строк дії договору оренди землі.
Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, крім іншого, свобода договору.
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст.203 ЦК України).
Аналізуючи вищевказане, суд дійшов переконання, що для реалізації переважного права необхідна наявність двох складових в їх сукупності - дотримання встановленої законом процедури та наявності волевиявлення сторін.
В даному випадку волевиявлення відповідачки ОСОБА_1 на продовження строку дії договору оренди землі відсутнє.
Водночас, наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з положеннями ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" виключає можливість визнання поновленим попереднього договору в обраний позивачем спосіб.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21 січня 2020 року в справі №379/1354/18, від 25 березня 2020 року в справі 379/1439/18, від 15 лютого 2023 року в справі №399/295/11, від 15 травня 2023 року в справі №693/137/22.
Також Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28 травня 2024 року в справі №604/648/23, від 12 квітня 2024 року в справі №131/970/23.
Крім того, направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не є безумовною підставою для їх поновлення між сторонами у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди.
Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 січня 2025 року в справі № 604/646/23 (провадження № 61-1814св24).
Щодо тверджень позивача на ту обставину, що позивач після закінчення строку дії договору оренди землі від 18 жовтня 2017 року продовжував користувати земельною ділянкою, то слід зауважити, що згідно п. 3.1. договору, договір та право оренди за даним договром є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. 
Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
За приписами статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.
Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
В ході судового розгляду не встановлено наявності у позивача суб`єктивного матеріального права та охоронюваного законом інтересу на захист якого подано позов, зокрема, щодо порушення переважного права ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ", оскільки ОСОБА_1 у встановленому законом порядку вказала на відсутність наміру продовжувати договірні відносини з оренди землі з позивачем, що беззаперечно свідчить про відсутність її волевиявлення на поновлення договору оренди землі чи укладення на новий строк з позивачем.
Встановивши відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на продовження строку дії договору оренди землі, суд, врахувавши положення ст. 33 Закону України "Про оренду землі", дійшов до висновку про те, що переважне право ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" на укладення з ОСОБА_1 договору оренди землі на новий строк є припиненим і не підлягає захисту.
Водночас суд зауважує, що укладення ОСОБА_1 нового договору оренди землі з іншим орендарем не порушує переважне право ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ", оскільки дія попереднього договору оренди землі закінчилася 30 липня 2025 року.
Укладення між відповідачами договору оренди землі та його державна реєстрація проведена 05 серпня 2025 року, тобто після закінчення строку дії договору оренди землі від 18 жовтня 2017 року.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позивач не підтвердив наявність у нього порушеного переважного права на укладення договору оренди землі, відтак позов задоволенню не підлягає.
Представником відповідача ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА» - адвокатом Алєніним Д.В. заявлена вимога на відшкодування понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень (а. с. 108-114), на підтвердження яких надані наступні докази: договір про надання правової допомоги від 20 червня 2025 року, додаткова угода від 30 вересня 2025 року та додаткова угода від 08 грудня 2025 року до договору про надання правової допомоги від 20 червня 2025 року, опис наданих послуг у справі № 558/628/25 від 8 грудня 2025 року, ордер від 30 вересня 2025 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 8 грудня 2025 року.
Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Проте, у постанові від 20 жовтня 2021 року в справі № 757/29103/20-ц Верховний Суд висловив позицію про те, що відмова у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів фактичної оплати вказаних послуг до моменту розподілу їх між сторонами у справі не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та висновками Верховного Суду.
Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.
Як встановлено із змісту додаткової угоди від 30 вересня 2025 року до договору про надання правової допомоги від 20 червня 2025 року (а. с. 112) сторони за такою угодою погодили, що оплата послуг адвоката здійснюється клієнтом протягом 10 банківських днів з моменту ухвалення рішення судом першої інстанції.
Враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторони, з позивача на користь відповідача ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА» слід стягнути 8000, 00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що така сума витрат відповідача на професійну правничу допомогу не може вважатися завищеною, з урахуванням кількості поданих до суду заяв та клопотань представником відповідача, їх обсягу, обґрунтованості та необхідності для доведення відповідачем своєї позиції по справі, подання відзиву на позовну заяву, зайнятості представника відповідача в судових засіданнях.
У позовній заяві позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 626, 627, 777, 792 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про оренду землі».
Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 83, 89, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ НОВА» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ НОВА» витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 8000,00 ( вісім тисяч) гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:        Алла ОЛЕКСЮК