____________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 947/24713/25
Провадження № 2/947/4074/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2026 року м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Скриль Ю.А.,
за участі секретаря судового засідання Приймака Р.О.,
розглянувши матеріали позовної заяви  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Одеська товарна біржа про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним,
В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , через свого представника – адвоката Батченко О.О., звернулись до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Одеська товарна біржа, про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна №15760 від 26.07.1996 року дійсним.
На обґрунтування позовних вимог зазначили, що ОСОБА_1 , її сину - ОСОБА_2 та матері - ОСОБА_6 на правах власності та у рівних частках належала квартира, загальною площею 48,5 м?, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна зареєстрований на Одеській товарній біржі у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за № 15760 від «26» липня 1996 року, який був укладений між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з однієї сторони та ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені мого неповнолітнього сина, ОСОБА_2 , ОСОБА_6 з другої сторони.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 01.11.2016 року, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 11086. Після її смерті відкрилась спадщина. Єдиним спадкоємцем виступила ОСОБА_1 . Приватним нотаріусом - Поведьонковою І.І. було заведено спадкову справу № 38/2016 від 15.12.2016 року після смерті матері позивачки, ОСОБА_6 . Зокрема, Постановою від 26.05.2022 року, виданою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Поведьонкової І.І., у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру під АДРЕСА_2 , в будинку під АДРЕСА_3 було відмовлено, у зв`язку з тим, що необхідно надати в нотаріальну контору правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме на спадкову квартиру (Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, Свідоцтво про право на спадщину, договір купівлі-продажу, або інший документ, який підтверджує право власності спадкодавця. Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 07 лютого 2024 року, позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради в частині вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири, в порядку спадкування за законом після смерті матері. Звернувшись до державного реєстратора щодо оформлення права власності на квартиру, їй було відмовлено, через невідповідність документів до норм чинного законодавства і було рекомендовано звернутися до суду з приводу приведення договору купівлі-продажу №15760 від 26.07.1996 року у відповідність до вимог, встановленими ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», який діяв на час укладання цього договору, і наразі суперечить нормам чинного законодавства України, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом для захисту порушених прав та інтересів.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 21.07.2025 позовну заяву залишено без руху, надано 5-денний строк для усунення недоліків.
15.09.2025 позовну заяву  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним повернуто позивачам.
Не погодившись з даною ухвалою суду, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою.
23.03.2026 постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу задоволено. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2025 скасовано, справу повернуто до Київського районного суду м. Одеси для продовження розгляду справи по суті.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.
Справа підсудна Київському районному суду на підставі частини 1 статті 30 ЦПК України.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24.04.2026 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) учасників справи, визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Ухвала про відкриття провадження разом з позовом та додатками, надсилалися відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за останнім відомим місцем проживання: АДРЕСА_1 і до суду повернулися конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням відповідачів про розгляд справи.
Також з метою належного повідомлення відповідачів про розгляд справи, судом на офіційному веб-сайті "Судова влада" розміщені оголошення про виклик відповідачів у судове засідання, призначене на 18.06.2026.
Представник позивачів адвокат Братченко О.О. до судового засідання не з`явилася, у позовній заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, справу розглядати у відсутність позивачів.
Відповідачі до суду не з`явилися, відзиву на позов не надали, причину неявки суду не повідомили.
Представник третьої особи: Одеської товарної біржі відзив та заперечення суду не надав.
З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень на підставі наявних матеріалів справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
При розглядіданої справи стосовно позовних вимог щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу від 26 липня 1996 року, суд вважає за необхідне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу і на час реєстрації права власності позивачами.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що 26.07.1996 між ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені і від імені неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 1987 року народження, на підставі рішення №344 від 26 квітня 1996 року Ільїчівського РВК м. Одеси, ОСОБА_6 «покупцями» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як «продавцями», укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №15760, відповідно до якого ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені і від імені неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 1987 року народження, на підставі рішення №344 від 26 квітня 1996 року Ільїчівського РВК м. Одеси, ОСОБА_6 «придбали» у ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 48,5 кв.м, жилою 29,3 кв.м., за 866 210 карбованців.
Дана квартира належала ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів 27.11.95 за №19-4707, зареєстрованого в МБТІ м. Одеси 09.02.96 № 324 кн166пр стр118.
Зазначений договір 26.07.1996 зареєстрований Одеською Товарною Біржею та в подальшому, 02.08.1996, зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості за реєстровим № 324 стр.135-кн187пр.
Покупець і продавці цілком виконали умови договору купівлі-продажу відповідно до норм установлених цивільним законодавством. Умови договору сторонами цілком виконані, сторонами при укладенні Договору було досягнуто згоди з усіх його істотних умов, всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, «покупці» цілком сплатили вартість вищезазначеного майна та заселилися до квартири, а «продавці» одержали за продану квартиру обумовлену у п.5 договору суму грошей, ніяких претензій матеріального характеру не пред`являли.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 01.11.2016 року, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 11086. 
Після її смерті відкрилась спадщина. Єдиним спадкоємцем виступила позивачка ОСОБА_1 , донька померлої.
Приватним нотаріусом - Поведьонковою І.І. було заведено спадкову справу № 38/2016 від 15.12.2016 року до майна померлої - ОСОБА_6 . 
Постановою від 26.05.2022 року, виданою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Поведьонкової І.І., у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру під АДРЕСА_4 було відмовлено та рекомендована надати правовстановлюючий документ на спадкове майно, (Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, Свідоцтво про право на спадщину, договір купівлі-продажу, або інший документ, який підтверджує право власності спадкодавця. 
Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 07 лютого 2024 року, позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради в частині вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири, в порядку спадкування за законом після смерті матері. 
Звернувшись до державного реєстратора щодо оформлення права власності на квартиру, позивачці було відмовлено, через невідповідність документів до норм чинного законодавства і було рекомендовано звернутися до суду з приводу приведення договору купівлі-продажу №15760 від 26.07.1996 року у відповідність до вимог, встановленими ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», який діяв на час укладання цього договору, і наразі суперечить нормам чинного законодавства України, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом для захисту порушених прав та інтересів.
Відповідно до ст.227 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.
Згідно з ст.47 Цивільного кодексу Української РСР, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.
Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Згідно зі ст.12 Закону України «Про власність» від 7 лютого 1991 року за № 697-XII, якийдіяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом.
Біржовою операцією є угода (контракт), що відповідає умовам, визначеним ст. 15 Закону України «Про товарнубіржу» щодо біржової операції та правил біржової торгівлі.
Біржова угода - це угода про взаємну передачу прав і обов`язків стосовно біржового товару, допущеного до торгівлі на Біржі, що втілюється у біржовому договорі (контракті), укладеному учасниками біржової торгівлі. Біржові угоди - це угоди, що укладаються на ЦУБ між брокерами Членів Біржі та брокерських контор, що належним чином зареєстровані, в результаті біржових торгів, у порядку, встановленому дійсними Правилами біржової торгівлі, і підлягають виконанню поза Біржею.
Щодо особливостей продажу нерухомості, в п. 10.1. Правил зазначено, що Угода, укладена на біржових торгах, повинна бути зареєстрована й оформлена як біржовий контракт (договіркупівлі-продажу, постачання або обміну).
Правилами біржової торгівлі також визначаються особливості продажу нерухомості, в п.13.3. зазначено, що до торгів допускаються будь-які об`єкти нерухомості, продаж яких не заборонено на Біржі, при наявності необхідних документів, а саме: «п.13.3.4. Для житлової нерухомості приватної форми власності: е) письмова згода органів опіки та піклування на укладення угод опікунами або батьків від іменіне повнолітніх або недієздатних (обмежено дієздатних) осіб».
В даному випадку від імені неповнолітнього ОСОБА_2 діяла його мати ОСОБА_1 , як зазначено в договорі купівлі-продажу нерухомого майна №15760. Тобто сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору та в подальшому відбулося повне його виконання.
При дослідженні матеріалів справи, суд встановив, що 26.07.1996 сторони угоди домовились відносно усіх істотних умов договору купівлі продажу, про предмет договору і ціну та відбулося повне виконання договору як з боку «покупців», які здійснили оплату, так і з боку «продавців», які прийняли оплату та передали у володіння і користування покупцям квартиру яка складається з двух кімнат житловою площею 29.3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , тобто виконали всі істотніу мови договору купівлі-продажу.
Відповідно дост.15 ЗаконуУкраїни «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладенню з моменту її реєстрації на біржі.
У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, в самомуЗаконі України «Про товарну біржу» не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст.15 цього Законудо біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі.
Реєстрація на Біржі нерухомості права власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, на той момент не суперечила чинному законодавству. Інструкція «Про порядок Державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебуваютьу власності юридичних і фізичних осіб» передбачала підставу для державної реєстрації - договорів купівлі-продажу і міни, зареєстрованих біржею.
В силуст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності позивача на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, зокрема з дотриманням вимог Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженоїнаказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлового політики України від 09.06.98 № 121, суд приходить до висновку, що позивачі на законних підставах набули право власності на придбане майно.
Згідно з положенням ч. 1-2 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бутивизнання права.
У відповідності до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч. 1ст. 128 ЦК УРСР 1963 року), а відповідно до ст.153 ЦК УРСР 1963 року договір вважається укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору.
Відповідно до п. 27 Постанови ПленумуВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно дост. 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Положеннями ст.15 ЦК України унормовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
При дослідженні матеріалів справи, суд встановив, що 26.07.1996 сторони угоди домовились відносно усіх істотних умов договору купівлі продажу, про предмет договору і ціну та відбулося повне виконання договору як з боку «покупців», які здійснили оплату, так і з боку «продавців», які прийняли оплату та передали у володіння і користування покупцям квартиру АДРЕСА_4 , тобто виконали всі істотні умови договору купівлі-продажу.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Таким чином, беручи до уваги те, що договір не містить умов, які б суперечили закону, зареєстрований на Одеській Товарній Біржі, а тому порушене право позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягає захисту, шляхом визнання договору від 26.07.1996 за № 15760 дійсним.
Отже, на підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, протизаконних дій не містить, і була укладена на біржі відповідно до норм Закону України «Про товарні біржі», який діяв на той час, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу від 26.07.1996 №15760 дійсним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст.47,227 ЦК Української РСР, ст.ст.12,81,89,263,264,354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Одеська товарна біржа про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 26.07.1996 №15760 – квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 48, кв.м , житловою площею 29,3 кв.м, укладений на Одеській товарній біржі за реєстраційним номером №15760, між ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення №344 від 26 квітня 1996 року Ільїчівського РВК м. Одеси, ОСОБА_6 як «покупцями», та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як «продавцями», який зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 02 серпня 1996 року за № 324, стр135-кн 187пр.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачі:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 . 
Відповідачі: 
ОСОБА_3 , остання відома адреса: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 , остання відома адреса: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_5 , остання відома адреса: АДРЕСА_1 .
Третя особа: Одеська товарна біржа, м. Одеса, вулиця Люстдорфська дорога, 140, ЄДРПОУ: 03876810.

Рішення складене та підписане 18.06.2026.

Суддя              Ю. А. Скриль