Справа №588/50/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Лебедь О. В.	
Номер провадження 33/816/1103/26 	Суддя-доповідач Колодяжний А. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Колодяжний А. О., з участю секретаря судового засідання Вербицької Д.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кузнєцова А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 3 березня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча по АДРЕСА_1 , 
визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 130, частиною першою статті 122-2 КУпАП, - 

установив:

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 3 березня 2026 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 130, частиною першою статті 122-2 КУпАП і з застосуванням статті 36 КУпАП на неї накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто на користь держави 665,60 грн судового збору. 
Згідно з цією постановою ОСОБА_1 9 січня 2026 року о 14:55 год у м. Тростянець по вул. Благовіщенська, 36 керувала транспортним засобом TESLA MODEL3 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора алкотестер «Драгер 6820» на місці зупинки транспортного засобу чи проходження такого огляду в медичному закладі КНП Тростянецька міська лікарня відмовилася під відеозапис, від керування транспортним засобом відсторонена шляхом паркування транспортного засобу, чим порушила вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.
Крім того, ОСОБА_1 9 січня 2026 року о 14:55 год у м. Тростянець по вул. Благовіщенська, 36, керуючи транспортним засобом TESLA MODEL3 державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконала вимогу про зупинку, здійснену працівниками поліції за допомогою сигнального диску, чим порушила вимоги пункту 8.9 Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 3 березня 2026 року, а провадження у справі за частиною першою статті 130, частиною першою статті 122-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 вказує, що не повідомлялася про розгляд справи в порядку передбаченому статтею 277-2 КУпАП, копія протоколу органами поліції їй не направлялася, що свідчить про порушення права на захист. Зазначає також, що не керувала транспортним засобом, насправді за кермом авто був її неповнолітній на той момент син, який проходив відповідне навчання для отримання права керування транспортними засобами. Після поданої працівниками поліції вимоги про зупинку транспортного засобу її син, злякавшись, поїхав далі, після чого зупинився та залишив автомобіль, а вона сіла на місце водія і у подальшому при спілкуванні з працівниками поліції дійсно визнала, що саме вона була за кермом.
При цьому звертає увагу, що на відеозаписі водій автомобіля був одягнутий у чорну куртку, а вона була одягнута у білу куртку і сиділа поряд на передньому пасажирському сидінні.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи захисника Кузнєцова А.С., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в статті 251 КУпАП.
Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Отже, у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.
За змістом пункту 8.9 Правил дорожнього руху водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному поліцейським місці з дотриманням правил зупинки.
Адміністративна відповідальність за частиною першою статті 122-2 КУпАП настає, за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.
У апеляційній скарзі не оспорюється факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння. 
Сторона захисту зазначала, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, а отже не була водієм і не була зобов`язана проходити такий огляд. Також, оскільки вона не керувала транспортним засобом, то не могла вчинити адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122-2 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом, наявності ознак алкогольного сп`яніння, відмові пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського, та не виконання вимоги про зупинку, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи.
Зокрема, матеріали справи містять відеозапис з бодікамери працівника поліції, який є об`єктивним технічним доказом та відображає перебіг події.
Із цього відеозапису слідує, що працівником поліції була подана вимога про зупинку транспортного засобу, однак водій її не виконав та продовжив рух, після чого через короткий проміжок часу (дві хвилини) автомобіль було виявлено у тупиковій ділянці місцевості, де його подальший рух був неможливий. Безпосередньо після цього за кермом транспортного засобу перебувала ОСОБА_1 , яка під час спілкування з працівниками поліції прямо підтвердила, що саме вона керувала автомобілем, пояснивши невиконання вимоги про зупинку тим, що злякалася. 
Зазначені пояснення були надані ОСОБА_1 безпосередньо після події, є послідовними, добровільними та не містять ознак примусу.
Отже, відеозаписом підтверджено, що ОСОБА_1 фактично перебувала на місці водія, здійснювала контроль над транспортним засобом та не заперечувала свого статусу водія, а навпаки підтверджувала його.
За таких обставин саме ОСОБА_1 , яка мала зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння, відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху була зобов`язана виконати законну вимогу працівників поліції про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Її відмова від такого огляду, зафіксована на відеозаписі та сама по собі утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першої статті 130 КУпАП.
Доводи сторони захисту про те, що за кермом транспортного засобу перебував син ОСОБА_1 , який був у чорній куртці, а вона була у білій куртці, апеляційний суд оцінює критично. 
Із відеозапису дійсно вбачається силует особи за кермом, який має сірий або темний відтінок, однак таке відображення зумовлене умовами відеозйомки, зокрема зйомкою через скло транспортного засобу, яке має тонування, та технічними можливостями відеокамери. 
За таких обставин світлі кольори, у тому числі білий, можуть візуально сприйматися як темніші. При цьому на відеозаписі чітко видно світлу руку водія на кермі. Водночас обличчя водія, яке б мало бути таким же за кольором як і рука, на відеозаписі також зливається з сірим силуетом.
Отже, відсутність чіткого зображення не спростовує встановлених обставин, оскільки обумовлена технічними особливостями зйомки та не дає підстав для висновку про перебування за кермом іншої особи. 
Також, апеляційний суд враховує й те, що з відеозапису видно, що на момент події був наявний сніговий покрив, який чітко фіксував сліди руху транспортного засобу. При цьому відсутні будь-які сліди пересування осіб біля автомобіля після його зупинки, як у місця біля водія, так і у місці біля задньої лівої пасажирської двері автомобіля, що також не підтверджує версію сторони захисту щодо зміни водія.
Посилання апелянта на те, що транспортним засобом керував її син, суд апеляційної інстанції оцінює критично також з огляду на час висунення цієї версії подій.
Як убачається з матеріалів справи, безпосередньо після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , перебуваючи на місці водія, підтвердила факт керування автомобілем та не повідомляла про участь у події будь-якої іншої особи як водія. Зазначена обставина зафіксована на відеозаписі та є первинною реакцією особи на подію. 
Натомість твердження про те, що транспортним засобом керував її син, було висунуте лише на стадії апеляційного перегляду справи.
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до оцінки доказів у їх природному контексті та з урахуванням моменту їх виникнення, перевага надається саме первинним поясненням особи, наданим безпосередньо після події, оскільки вони формуються за відсутності часу для їх узгодження чи вироблення захисної позиції та найбільш повно відображають сприйняття події її учасником.
За таких обставин висунення нової версії подій лише на стадії апеляційного перегляду свідчить про непослідовність позиції апелянта та не спростовує сукупність доказів, покладених в основу рішення суду першої інстанції.
Таким чином, сукупність таких доказів як відеозапис події, первинні пояснення ОСОБА_1 , обставини виявлення транспортного засобу та обстановка місця події, є взаємно узгодженою та достатньою для висновку про те, що саме ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, не виконала вимогу про його зупинку та відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Доводи апелянта про те, що справу було розглянуто у її відсутність у зв`язку з чим було порушено право на захист, апеляційний суд не може визнати обґрунтованими з огляду на наступне.
Згідно з частиною першою статті 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
За змістом частини першої статті 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З матеріалів справи слідує, що суд першої інстанції двічі направляв судові повістки за місцем проживання ОСОБА_1 . Однак, поштові відправлення повернуті до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
За таких обставин судом першої інстанції було вжито заходів для того, щоб ОСОБА_1 мала можливість надати свої аргументи під час усного слухання справи у суді, оскільки вона офіційно викликалась до суду першої інстанції шляхом направлення їй судових повісток за місцем проживання, однак їх не було вручено з причин, що не залежали від суду, який в установленому законодавством порядку вчинив процесуальні дії.
Крім того, під час складання протоколів про адміністративні правопорушення, працівники поліції двічі повідомляли ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, що підтверджується відеозаписом.
Апеляційний суд також звертає увагу й на те, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. пункт 53 ухвали Верховного Суду від 17 листопада 2022 року у справі № 560/5541/20). 
Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, пункт 27, рішення від 26 квітня 2007 року).
Незважаючи на те, що на даний час для всіх громадян безкоштовно і доступно функціонує Єдиний державний реєстр судових рішень, на сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань, працює підсистема «Електронний суд», суди мають телефонний зв`язок, ОСОБА_1 рухом своєї справи не поцікавилась.
Також, апеляційний суд враховує, що відповідно до положень КУпАП апеляційний перегляд не обмежується виключно перевіркою формальної законності постанови суду першої інстанції. Апеляційний суд є судом, який повторно перевіряє обставини справи, оцінює докази, а також має повноваження самостійно встановлювати фактичні обставини, у тому числі шляхом безпосереднього дослідження наявних у справі доказів.
Таким чином, навіть за умови неявки ОСОБА_1 до суду першої інстанції, право на ефективний судовий захист було забезпечене в апеляційному провадженні, де за участі захисника останньої були розглянуті доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Таким чином, у ході розгляду справи не встановлено істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які дають підстави для скасування або зміни оскарженої постанови, а тому апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись статтею 294 КУпАП, -

постановив:

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 3 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а її апеляційну скаргу на цю постанову – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  А. О. Колодяжний