Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/257/26 Головуючий у суді І-ї інстанції Юр`єва К. С. 
Категорія - 124  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2026 року. суддя Кропивницького апеляційного суду Онуфрієв В.М., за участю секретаря Сакари І.І., представника потерпілої ОСОБА_1 – адвоката Любович О.Ю., захисника – адвоката Пономарьова О.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу захисника – адвоката Пономарьова О.В. на постанову Подільського районного суду м.Кропивницького від 27.04.2026 року, якою: 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції 12.01.2026, о 14 год. 00 хв., в м. Кропивницький по проспекту Європейський, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Peugeot Аспа. 941157.014.04, державний номерний знак НОМЕР_1 , на проїзній частині перехрестя проспекту Європейського та вул. Ю. Мейтуса, виконуючи маневр повороту ліворуч, не вірно відреагував на зміну дорожньої обстановки, не переконався, що це буде безпечним маневром та не створить перешкод і небезпеки іншим учасникам руху, не надав дороги транспортному засобу Lexus RX350, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , яка рухалась прямо в зустрічному напрямку, і як наслідок допустив з нею зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а водій транспортного засобу Lexus RX350, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження. 
Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3.б., п.16.13. ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник – адвокат Пономарьов О.В. просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП. 
Свої вимоги обґрунтував тим, що 12 січня 2026 року ОСОБА_2 , рухаючись по проспект Європейському у м.Кропивпицький здійснив поворот ліворуч, на вулицю Ю.Мейтуса. Під`їхавши до перехрестя нерегульованого, він подивився на зустрічну смугу руху почав маневр. Автомобіль Lexus КХ350 р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 бачив, але в момент початку маневру він мав достатньо часу, але не врахував, що не всі учасники дорожнього руху дотримуються швидкісного режиму. Виконуючи маневр ОСОБА_2 вважаючи, що небезпеки немає закінчуючи маневр відчув удар в праву бокову частину автомобіля. На місце дорожньо - транспортної пригоди прибув наряд поліції, в подальшому здійснювалось досудове розслідування, яке мало наслідком закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення та складання адміністративних матеріалів.
Вказує, що суд першої інстанції не мав права здійснювати розгляд справи за наявності лише наданих доказів працівниками поліції, зокрема, без автотехнічної експертизи, яка повинна була бути проведена під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження.
Крім того, вказує, що суд першої інстанції не врахував, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями, а саме у графі "дата. час. місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення" - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначених у статті КУпАП. за якою складено протокол, натомість поліцейським зазначено порушення п.16.3 ПДР України, яке ОСОБА_2 не вчиняв та враховуючи місце дорожні транспортної пригоди це було не можливо, що вбачається з протоколу огляду місця дорожньо транспортної події та схеми до протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди.
Зазначає, що з матеріалів адміністративної справи видно, що адміністративне правопорушення ОСОБА_2 було вчинено 12 січня 2026 року. Вбачається, що строки можливого притягнення ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності почали діяти саме з 12.01.2026 та відповідно до вимог ч.2 ст.38 КУпАП закінчилися 12.04.2026.
Тобто, після 12.04.2026 року, в розумінні п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю. Між тим, суд першої інстанції в порушення вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП розглянув її по суті та постановив рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши захисника – адвоката Пономарьова О.В., в інтересах ОСОБА_2 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, представника потерпілої – адвоката Любович О.Ю., які заперечили проти апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали справи, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі і висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, в цілому, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду, грунтуються на належних та допустимих доказах.
Так, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.
Зазначена норма є бланкетною і при встановленні винуватості особи необхідно встановити пункт ПДР України, який порушено водієм і який, окрім того, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із останнім.
Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №629100 від 01.04.2026, вбачається, що 12.01.2026, о 14 год. 00 хв., в м. Кропивницький по проспекту Європейський, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Peugeot Аспа. 941157.014.04, державний номерний знак НОМЕР_1 , на проїзній частині перехрестя проспекту Європейського та вул. Ю. Мейтуса, виконуючи маневр повороту ліворуч, не вірно відреагував на зміну дорожньої обстановки, не переконався, що це буде безпечним маневром та не створить перешкод і небезпеки іншим учасникам руху, не надав дороги транспортному засобу Lexus RX350, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , яка рухалась прямо в зустрічному напрямку, і як наслідок допустив з нею зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а водій транспортного засобу Lexus RX350, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження. Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3.б., п.16.13. ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.
За положеннями інкримінованих ОСОБА_2 порушень пунктів ПДР України, п.2.3 б) ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. 
Відповідно до п.16.13 ПДР перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.
Тобто, у всіх можливих ситуаціях (на регульованому перехресті, на нерегульованому перехресті і поза перехрестям) водій зобов`язаний дати дорогу зустрічним транспортним засобам.
Під час апеляційного розгляду захисник – адвокат Пономарьов О.В. зазначив, що ОСОБА_2 вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнає.
Проте, незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і на це правильно послався у своїй постанові суд першої інстанції, повністю підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: матеріалами слідчого Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції Віктора ПРОКОФ`ЄВА від 23.03.2026 на 15 арк., в яких міститься: постанова про закриття кримінального провадження від 11.03.2026 у відношенні ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за відсутності складу кримінального правопорушення; витяг з ЄРДР за №12026121010000082 від 12.01.2026 за ч.1 ст.286 КК України; рапортом поліцейського УПП в Кіровоградській області Гордашко В.І. від 12.01.2026, яким отримано та зареєстровано заяву ЄО за №1651 від 12.01.2026 року як ДТП з травмованими; рапортом ст. інспектора чергового Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Небесного О. від 12.01.2026, яким отримано та зареєстровано заяву ЄО за №1651 від 12.01.2026 року як ДТП з травмованими, що зареєстровано в ІП НПУ за №1651 від 12.01.2026; протоколом огляду місця дорожньо - транспортної події від 12.01.2026; схемою до протоколу огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 12.01.2026; протоколом допиту ОСОБА_1 від 16.01.2026; висновком експерта №18; протоколом допиту ОСОБА_2 від 11.03.2026.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції дослідивши матеріали справи та всі зібрані докази у їх сукупності правильно встановив дійсні фактичні обставини справи та дійшов правильного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.
Зокрема, згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.01.2026, транспортний засіб потерпілої ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження передній бампер, решітка радіатора, радіатор охолодження, капот, а транспонуй засіб ОСОБА_2 отримав пошкодження правий поріг, праві двері вантажного відділення, заднє праве крило.
На схемі ДТП відображено Т – подібне перехрестя доріг, місце зіткнення, що розташоване на зустрічній смузі руху, по якій рухався автомобіль потерпілої та підтверджується механізмом та локалізацією механічних ушкоджень, які утворилися на транспортних засобах Peugeot Аспа. 941157.014.04 та Lexus RX350. Схема ДТП підписана ОСОБА_2 та будь-яких заперечень останній до неї не надавав (а.с. 5-14).
Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 наданих ним, як свідком, при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні, останній пояснив, що здійснюючи рух по місту Кропивницькому, а саме по вул. Верхньої Пермської, йому необхідно було виконати маневр повороту ліворуч на вул. Юлія Мейтуса. До самого перехрестя він наближався на швидкості близько 15-20 км/год, став виконувати маневр повороту ліворуч. В ході виконання маневру повороту відчув удар в праву бокову частину автомобіля. Зупинившись він вийшов з автомобіля та виявив, що відбулось зіткнення з автомобілем Лексус, який рухався в зустрічному напрямку. В момент початку виконання маневру повороту, автомобіль Лексус знаходився на відстані метрів 50-60, тому він розраховував що встигне виконати маневр повороту. ( а.с 18-19)
Тобто, з цих письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що під час виконання маневру повороту ліворуч, він бачив, що на відстані 50-60 метрів по зустрічній смузі руху, рухається транспортний засіб потерпілої ОСОБА_1 , та після чого він відчув удар.
З письмових пояснень самої потерпілої ОСОБА_1 , які вона теж надавала при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні вбачається, що вона здійснюючи рух проїзною частиною проспекту Європейського, наближаючись до перехрестя з провулком Юлія Мейтуса тримала швидкість близько 40 км/год, так як призупинялась перед нерегульованим пішохідним переходом, що біля обласної прокуратури, надаючи перевагу в русі пішоходу. Наближаючись безпосередньо до перехрестя з провулком Юлія Мейтуса в зустрічному їй напрямку рухався автомобіль швидкої медичної допомоги, водій якого знаходячись на відстані близько 10 метрів різко змінив напрям свого руху, виконуючи маневр повороту ліворуч, виїхавши на її смугу руху. Вона відразу застосувала екстрене гальмування, але уникнути зіткнення їй не вдалось. (а.с 15-16).

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що водій ОСОБА_2 виявивши небезпеку, оскільки він бачив, що на відстані 50-60 метрів по зустрічній смузі руху, рухається транспортний засіб потерпілої ОСОБА_1 , не переконався в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дороги транспортному засобу марки Lexus RX350, під керуванням водія ОСОБА_1 і, як наслідок, допустив з її автомобілем зіткнення.
Необхідно зазначити також і про те, що обов`язок водія ОСОБА_1 в частині вжиття негайних заходів щодо екстреного гальмування побачивши, що водій ОСОБА_2 почав виконувати маневр виїзду на її смугу руху, був похідним від неправомірних дій водія ОСОБА_2 , оскільки в даному випадку безпосередньо дії водія ОСОБА_2 були прямою причиною зіткнення автомобілів. Водій ОСОБА_2 в будь-якому випадку, мав переконатись в безпечності здійснюваного ним маневру – повороту ліворуч, а водій ОСОБА_1 , яка в свою чергу рухалась прямо (не змінюючи напрямок руху), як і будь-який учасник руху мав право розраховувати на дотримання водієм ОСОБА_2 правил дорожнього руху.

На переконання апеляційного суду вищевказані зібрані по справі докази є належними і допустимими, взаємоузгоджуються між собою, та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції. Сумніви у їх належності достовірності та допустимості у апеляційного суду відсутні.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції розглянув справу необ`єктивно та неповно є необгрунтованими та безпідставними. На переконання апеляційного суду суд першої інстанції розглянув справу повно об`єктивно та неупереджено та надав всім зібраним по справі доказам належну правову оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність складу інкримінованого адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 .

Також, доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції не мав права здійснювати розгляд справи за наявності лише наданих доказів працівниками поліції, зокрема, без автотехнічної експертизи, є необґрунтованими та безпідставними. 
Судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, сумнівними, неясними або неповними, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено судом з призначенням відповідної судової експертизи. При розгляді даної справи для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, судом не встановлена потреба у спеціальних знаннях. Наявні у справі докази є належними, допустимими, не суперечать, а навпаки доповнюють одне одного та є достатніми для ухвалення рішення у справі.
Наявні в матеріалах письмові докази та пояснення учасників справи у їх сукупності та співставленні із законодавчими нормами, підтверджують висновки щодо наявності причинно-наслідкового зв`язку між порушенням ПДР ОСОБА_2 та наслідками, оскільки саме водій ОСОБА_2 не виконав вимог ПДР і створив аварійну обстановку, що, в свою чергу, призвело до наслідків пошкодження транспортних засобів. 

Безпідставними є також твердження апеляційної скарги, що суд першої інстанції не врахував, що поліцейським у протоколі зазначено порушення п.16.3 ПДР України, яке ОСОБА_2 не вчиняв, адже у провину ОСОБА_2 фактично поставлено порушення п. п.2.3 б), п.16.13 ПДР України.
Щодо доводів захисника про закриття провадження в справі у зв`язку зі закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.
Законодавче регулювання питання закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення здійснюється, зокрема, ст. 38, п.7 ст. 247 КУпАП.
Відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 11 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.
Як вбачається із матеріалів справи, адміністративне правопорушення було вчинене 12.01.2026 року, постанова про закриття кримінального провадження прийнята слідчим 11.03.2026, а стягнення накладене судом 27.04.2026 року, тобто у межах строку передбаченого ч.11 ст. 38 КУпАП.
З наведеного вбачається, що законодавцем визначено спеціальний строк для накладення стягнення у випадку закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, відтак суддею першої інстанції правильно накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_2 , що узгоджується з вимогами ч. 11 ст.38 КУпАП.

Будь-яких інших доказів до апеляційної скарги та в суді апеляційної інстанції, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення судом першої інстанції не надано.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції дослідивши зібрані докази по справі, із дотриманням вимог ст.245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини у справі, надав всім зібраним по справі доказам правильну юридичну оцінку, та дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність і діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Підстави для закриття провадження по справі відсутні.

Згідно із ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

При призначенні ОСОБА_2 виду та розміру адміністративного стягнення районний суд у повній мірі врахував суспільно небезпечний характер вчиненого ним правопорушення, його особу, розмір спричинених збитків, позицію потерпілої та призначив справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн., яке є достатнім для виправлення останньої, а також запобіганню вчинення як ним, а так само іншими особами аналогічних правопорушень. 

Порушень вимог КУпАП, які б стали підставою для скасування чи зміни по суті правильного винесеного судом рішення апеляційним судом не встановлено.

Беручи до уваги вищевикладене апеляційний суд доходить висновку, що постанова суду першої інстанції є законною обгрунтованою та мотивованою, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника – адвоката Пономарьова О.В. в інтересах ОСОБА_2 – залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду м.Кропивницького від 27.04.2026 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. – залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)