КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 755/55/26 Апеляційне провадження № 22-ц/824/7945/2026	Головуючий у суді першої інстанції - Катющенко В.П. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Оніщук М.І.,
судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,
секретар Цалко Д.М.,
за участю:
представників позивачки ОСОБА_1 , ОСОБА_4,
представника відповідача
та третьої особи Осколкова І.Л.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хрістіан Дерр", подану від його імені та в його інтересах адвокатом Осколковим Іваном Леонідовичем, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 січня 2026 року про забезпечення позову по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю "Хрістіан Дерр", про поділ спільного майна подружжя, 

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: ТОВ "Хрістіан Дерр", згідно з яким просила: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1/2 частину вартості частки в статутному капіталі ТОВ "Хрістіан Дерр", що належить ОСОБА_3 у розмірі 3455734,30 грн.
Одночасно із пред`явленням позову, позивачкою подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій вона просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту з забороною відчуження на майно, що належить ТОВ «ХРІСТІАН ДЕРР», а саме: нежитлове приміщення загальною площею 181,5 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_1 ; транспортний засіб VOLKSWAGEN CRAFTER, 1968, (2018), № куз. НОМЕР_1 - первинна реєстрація нового ТЗ, придбаного в торгівельній організації, який вивезено із закордону (ТСЦ 8045); транспортний засіб VOLKSWAGEN CRAFTER, 35, 1968, (2013), № куз. НОМЕР_2 первинна реєстрація нового ТЗ, придбаного в торгівельній організації, (ВРЕР-13 УДАІ В М.КИСВІ); транспортний засіб КІА MOHAVE, 2959, (2012), № куз. НОМЕР_3 - вторинна реєстрація ТЗ, придбаного в торгівельній організації (ВРЕР-11 УДАІ В М.КИЄВІ); накласти арешт на відкриті банківські рахунки «ТОВ ХРІСТІАН ДЕРР» (ЄДРПОУ:33781351) в межах суми, що дорівнює ціні позову, а саме 3455734,30 грн.
Заяву про забезпечення позову обгрунтовано тим, що невжиття заходів забезпечення позову, що передбачені ст. 150 ЦПК України, за позовною заявою, поданою одночасно з заявою про забезпечення позову, створює ризик невиконання або ускладнення виконання рішення суду, оскільки, як стало відомо позивачу, відповідач після розірвання шлюбу почав вчиняти дії, спрямовані на зменшення активів товариства, кінцевим бенефіціарним власником якого він є, найімовірніше з метою зменшення обсягу майна, що може підлягати поділу як спільне майно подружжя.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.01.2026 заяву представника позивача задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ХРІСТІАН ДЕРР», а саме: нежитливе приміщення загальною площею 181,5 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_1 ; транспортний засіб VOLKSWAGEN CRAFTER, 1968, (2018), № куз. НОМЕР_1 - первинна реєстрація нового ТЗ, придбаного в торгівельній організації, який вивезено із закордорну (ТСЦ 8045); транспортний засіб VOLKSWAGEN CRAFTER, 35, 1968, (2013), № куз. НОМЕР_2 первинна реєстрація нового ТЗ, придбаного в торгівельній організації, (ВРЕР-13 УДАІ В М.КИСВІ); транспортний засіб КІА MOHAVE, 2959, (2012), № куз. НОМЕР_3 - вторинна реєстрація ТЗ, придбаного в торгівельній організації (ВРЕР-11 УДАІ В М.КИЄВІ). В іншій частині заяви - відмовлено (а.с. 67, 68).
В апеляційній скарзі третя особа, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви позивачки відмовити.
В обгрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що грошові кошти (майно), що були передані у статутний капітал товариства, а також і саме майно товариства не є спільною сумісною власністю подружжя, а є виключно власністю товариства, за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги кредиторів товариства, оскільки учасники товариства не відповідають за зобов`язаннями товариства.
Також, зазначає, що заходи забезпечення позову, вжиті оскаржуваною ухвалою, не є співмірними із заявленими позовними вимогами (а.с. 91-94).
Представник відповідача та третьої особи у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.
Представники позивачки у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є поділ спільного майна подружжя шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації у розмірі 1/2 вартості його частки в статутному капіталі ТОВ "Хрістіан Дерр".
Звертаючись до суду з заявою щодо забезпечення свого позову, позивачка, як на підставу для її задоволення, посилалася на те, що невжиття заходів забезпечення позову за позовною заявою, поданою одночасно з заявою про забезпечення позову, створює ризик невиконання або ускладнення виконання рішення суду, оскільки, як стало відомо позивачу, відповідач після розірвання шлюбу почав вчиняти дії, спрямовані на зменшення активів товариства, кінцевим бенефіціарним власником якого він є, найімовірніше з метою зменшення обсягу майна, що може підлягати поділу як спільне майно подружжя.
Так, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Положення ч. 3 ст. 150 ЦПК України закріплюють, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову (постанова Верховного Суду від 16.11.2023 у справі № 921/333/23).
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17, конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Разом з тим, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 759/13257/19.
Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам та не порушення прав третіх осіб.
Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Разом з тим, при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не врахував, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що не належить відповідачеві, а належить третій особі - ТОВ "Хрістіан Дерр", що, у свою чергу, виходить за межі мети забезпечення позову, яка полягає у вжитті судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення у випадку задоволення заявлених позовних вимог саме у даній справі.
Тобто, накладення арешту на майно ТОВ "Хрістіан Дерр", яке є третьою особою, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору і не є відповідачем у справі, не відповідає предмету позову. 
При цьому такі заходи є неспівмірними, оскільки суттєво обмежують права юридичної особи, її господарську діяльність і не є необхідними для забезпечення можливого стягнення грошової компенсації саме з фізичної особи - відповідача по справі.
Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи, предмет позову та наведені позивачкою обґрунтування позову та необхідності його забезпечення, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 149, 150, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хрістіан Дерр", подану від його імені та в його інтересах адвокатом Осколковим Іваном Леонідовичем, - задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 січня 2026 року про забезпечення позову по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю "Хрістіан Дерр", про поділ спільного майна подружжя - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні заяви ОСОБА_2 , поданої від її імені та в її інтересах адвокатом Терещенко Анастасією Владиславівною, про забезпечення позову - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 27 квітня 2026 року. 

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова