Справа № 466/2302/26
Провадження № 2/466/2305/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року Шевченківський районний суд м. Львова 
у складі: головуючого судді Зими І.Є.
секретаря с/з Васинчик М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

у с т а н о в и в:

20 березня 2026 року, позивач ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №21.03.2025-100001027від 21.03.2025 року, у розмірі 7 950 грн. та судовий збір.
В обґрунтування вимог зазначає, що 21 березня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферту), шляхом електронного акцепту з використанням одноразового ідентифікатора відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит у розмірі 2500 грн , строком на 189 днів , із кінцевою датою повернення 25.09.2025 року. Факт отримання кредитних коштів підтверджується квитанцією про їх перерахування від 21.03.2025 року, відповідно до якої на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 було перераховано 2500 грн за договором кредиту №21.03.2025-100001027. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором виконав належним чином та в повному обсязі, кредитні кошти відповідачу надав, що підтверджується наданими до матеріалів справи доказами.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором утворилась заборгованість у розмірі 7950 грн, яка складається з: тіла кредиту - 2500 грн; процентів - 3675 грн; комісій - 525 грн; штрафів - 1250 грн. У зв`язку з чим, позивач змушений звернутись до суду.
Ухвалою суду від 25.03.2026 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подав, доказів погашення заборгованості або заперечень щодо її розміру суду не надав.
Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 21.03.2025 року між сторонами укладено кредитний договір в електронній формі шляхом акцепту оферти з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статей 205, 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти однією стороною та її прийняття другою стороною, а електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Судом встановлено, що відповідач, використовуючи одноразовий ідентифікатор, акцептував умови кредитного договору, пройшов реєстрацію в інформаційній системі кредитодавця та підтвердив укладення договору, після чого отримав кредитні кошти на зазначений ним рахунок.
При цьому, укладення між сторонами кредитного договору в електронній формі узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, відповідно до яких електронний договір, укладений із застосуванням одноразового ідентифікатора, є належною та допустимою формою правочину.
Крім того, судом встановлено, що відповідач під час укладення кредитного договору пройшов ідентифікацію через систему BankID Національного банку України, що підтверджується наданою позивачем інформацією з центрального вузла системи BankID НБУ, у якій містяться персональні дані відповідача, його номер телефону, паспортні дані та адреса реєстрації. 
Згідно з умовами договору кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2500 грн, що підтверджується матеріалами справи та свідчить про реальність правочину та належне виконання позивачем своїх зобов`язань.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, строку користування кредитом та інших факторів.
Судом встановлено, що умовами договору визначено порядок нарахування процентів за користування кредитом, а саме: процентна ставка «Стандарт» у розмірі 1% за кожен день користування кредитом та процентна ставка «Економ» у розмірі 0,5% за кожен день користування кредитом у наступних періодах користування кредитом.
Як встановлено судом, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором.
Матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем заборгованості або доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок заборгованості.
Заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2500 грн відповідачем не спростована, а тому підлягає стягненню.
Нараховані позивачем проценти у розмірі 3675 грн відповідачем не спростовані, їх розмір відповідає умовам договору та наданому розрахунку заборгованості, у зв`язку з чим вони підлягають стягненню.
Також позивачем заявлено до стягнення неустойку у розмірі 1250 грн, яка передбачена умовами кредитного договору у вигляді штрафу за порушення умов виконання зобов`язань. 
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Суд враховує, що відповідачем не подано жодних заперечень щодо розміру заявленої неустойки, не заявлено клопотання про її зменшення, а також не надано доказів неспівмірності штрафних санкцій наслідкам порушення зобов`язання.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення неустойки у розмірі 1250 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення комісій у загальному розмірі 525 грн.
Так, як вбачається з умов договору, комісія за обслуговування кредитної заборгованості встановлена за організацію та забезпечення інформаційної підтримки позичальника, можливість здійснення платежів онлайн, доступ до особистого кабінету, інформування про строки платежів та інші супутні дії, пов`язані із супроводом кредитного договору.
Суд враховує, що зазначені дії фактично є складовою виконання кредитодавцем своїх обов`язків за договором та не можуть розглядатися як окрема самостійна послуга, що підлягає додатковій оплаті споживачем.
Крім того, відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець зобов`язаний надавати споживачу необхідну інформацію щодо кредиту та забезпечувати належний супровід кредитних правовідносин, а тому покладення на споживача додаткового обов`язку зі сплати комісії за такі дії суперечить змісту правовідносин споживчого кредитування.
За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення комісій у розмірі 525 грн задоволенню не підлягають.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню.
Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 527, 530, 610, 625, 629, 1054 ЦК України, суд, 

у х в а л и в :
позов задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором №21.03.2025-100001027 від 21.03.2025 року у розмірі 7425 грн (сім тисяч чотириста двадцять п`ять гривень), з яких: 2500 грн - тіло кредиту; 3675 грн - проценти за користування кредитом; 1250 грн - неустойка.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 2662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) судового збору. 
В решті вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку ст. 284-285 ЦПК України.
Апеляційна скарга на заочне рішення подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Сторони в справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»,
місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ЄДРПОУ 37356833.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
  Суддя	  	 І.  Є.  Зима