Справа № 751/1400/26 	Головуючий у 1 інстанції Овсієнко Ю. К. 	
Провадження № 33/4823/473/26 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 172 - 6 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року 	місто Чернігів	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду Гусач О.М., 

за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , прокурора Мельниченка Д.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката Романяка В. О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 квітня 2026 року,
В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи, посада: перший заступник генерального директора (за сумісництвом) Комунального підприємства «Чернігівоблагроліс», Чернігівської обласної ради, зареєстрований та проживаючий АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 1 ст. 172 – 6 КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Як установив місцевий суд, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №72/26 від 11 лютого 2026 року, ОСОБА_1 , перебуваючи за сумісництвом на посаді першого заступника генерального директора Комунального підприємства «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 року (далі - Закон) суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону несвоєчасно, без поважних причин, подав, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції, а саме подав таку декларацію 23.04.2024, хоча зобов`язаний був подати до 01 квітня 2024 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Романяк В. О. просить постанову суду скасувати, прийняти нову, якою закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного стягнення.
Зазначає, що при з`ясуванні підстав для віднесення осіб до категорій посадових або службових осіб слід керуватися в розумінні Закону України «про запобігання корупції» та виходити з того, чи виконує така особа функції представника влади, або ж чи наділена така особа відповідними обов`язками щодо виконання організаційно – розпорядчих чи адміністративно – господарських функцій.
Листом від 03.04.2026 №3/31 – вих. КП «Чернігівоблагроліс» підтверджує відсутність внутрішніх документів Підприємства, які б встановлювали повноваження першого заступника генерального директора КП «Чернігівоблагроліс» ОСОБА_1 «з контролю за дочірніми підприємствами, які передбачали б можливість прийняття будь – яких управлінських рішень стосовно дочірніх підприємств КП «Чернігівоблагроліс» в комунальному підприємстві.
Вказує, ОСОБА_1 не належить до категорії осіб, які виконують організаційно – розпорядчі чи адміністративно – господарські функції, а отже не є суб`єктом, на якого поширюються вимоги антикорупційного законодавства в повному обсязі.
Також звертає увагу суду на те, що підприємство створено рішенням Чернігівської обласної ради від 26 жовтня 2000 року «Про створення в області спеціалізованого комунального підприємства «Чернігівоблагроліс». Статутний капітал сформовано за рахунок майна комунальної власності територіальних громад сіл, селищ і міст Чернігівської області. КП «Чернігівоблагроліс» за рахунок бюджетних асигнувань не фінансується, є комунальним унітарним комерційним підприємством. Таким чином, за сукупністю ознак КП «Чернігівоблагроліс» слід кваліфікувати як юридичну особу приватного права. Його правовий статус ґрунтується на засадах рівності з іншими суб`єктами господарювання, а не на здійсненні публічно – владних управлінських функцій.
Зазначає, що за правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.
Отже, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

У судове засідання апеляційної інстанції захисник адвокат Романяка В. О. не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив ОСОБА_1 , який проти розгляду справи без свого захисника не заперечував.
Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Під час апеляційного розгляду Бунін А.Ю. підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її з викладених у ній підстав.
Прокурор заперечував проти доводів ОСОБА_1 та захисника Романяка В. О., викладених в апеляційній скарзі, просив постанову суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , заперечення прокурора, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 – 6 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: листом КП «Чернігівоблагроліс» від 18.11.2025 №574 вх.; статутом КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради; наказом від 16.09.2022 №11-к; наказом від 01.04.2024 №17; особовою карткою ОСОБА_1 ; попередженням щодо дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014, згідно якого ОСОБА_1 ознайомлений з ним 11.05.2021; листом НАЗК № 47-06/103103-25 від 25.12.2025 року; поясненнями ОСОБА_1 від 06.01.2026 року; наказом від 10.01.2024 №01; наказом від 30.11.2020 №47; роздруківкою з сайту НАЗК із зазначенням відомостей щодо подання ОСОБА_1 декларацій.
Наведені докази на переконання суду є належними, допустимими та достовірними.
Так, частина 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно з приміткою до статті 172-6 КУпАП, суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до ч.ч.1, 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не являється суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення, оскільки він не є посадовою особою юридичної особи публічного права є необгрунтованими та такими, що спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. 
Відповідно до статуту КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради створене в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області і входить до сфери Управління комунального майна Чернігівської обласної ради. Засновником підприємства є Чернігівська обласна рада. Підприємство створено відповідно до рішення Чернігівської обласної ради від 26 жовтня 2000 року «Про створення в області спеціалізованого КП «Чернігівоблагроліс» та зареєстровано виконкомом Чернігівської міської ради 26 грудня 2000 року розпорядженням № 540-р.
Відповідно до абз. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» посадовими особами юридичної особи публічного права є голова та член наглядової ради, ради директорів, виконавчого органу, комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), ліквідатор, керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар такої юридичної особи публічного права, а також особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, та її заступники, голова та члени іншого органу управління юридичної особи (крім консультативного), якщо утворення такого органу передбачено законом або статутом юридичної особи публічного права.
Згідно наказу № 11-к від 16 вересня 2022 року ОСОБА_1 , першого заступника генерального директора КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради звільнено з займаної посади 18 вересня 2022 року по переведенню до ТОВ «Чернігівський обласний навчально - курсовий комбінат». Цим же наказом ОСОБА_1 призначено на посаду першого заступника генерального директора КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради за сумісництвом з 19.09.2022 (з режимом роботи на умовах неповного робочого дня - з 08.00 год по 12.00 год.), з окладом згідно штатного розпису та оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу.
Згідно додатку до наказу № 47 від 30 листопада 2020 року про «Розподіл обов`язків між генеральним директором та першим заступником генерального директора КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради» перший заступник генерального директора здійснює функції по контролю за дочірніми агролісогосподарськими підприємствами в сфері лісової діяльності, вносить пропозиції щодо вдосконалення організації лісогосподарського виробництва; приймає участь у роботі лісової охорони комунального підприємства та дочірніх агролісогосподарських підприємств, спрямованої на збереження, розширене відтворення і невиснажливе використання лісових ресурсів; бере участь у перевірках окремих питань фінансово - господарської діяльності дочірніх агролісогосподарських спеціалізованих підприємств; спрямовує, координує та контролює роботу підпорядкованих йому працівників підприємства; разом з керівниками структурних підрозділів Підприємства забезпечує виконання вимог законодавства про запобігання корупції. Зазначені функціональні обов`язки діяли на Підприємстві до видачі наказу № 01 від 10 січня 2024 року, згідно якого наказ КП «Чернігівоблагроліс» від 30.11.2020 року № 47 визнати таким, що втратив чинність, в частині розподілу обов`язків між генеральним директором та першим заступником генерального директора КП «Чернігівоблагроліс».
За таких обставин, ОСОБА_1 , обіймаючи за сумісництвом посаду першого заступника генерального директора КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради, відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».
Положеннями статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єкти декларування особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» - «ґ» пункту 2 пункту 4 частини 1 статті 3 цього Закону, інші особи, які пов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», було введено воєнний стан на усій території України, строк якого неодноразово продовжувався.
Пунктом 5 частини 1 статті 12 Закону передбачено, що Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.
12 жовтня 2023 року набрав чинності Закон України № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», відповідно до якого відновлено електронне декларування та відкритий доступ (з урахуванням безпекових заходів) до реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в», «г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
За даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, щорічна декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, яку подав ОСОБА_1 , зареєстрована в Реєстрі лише 23.04.2024 о 19 год. 22 хв. (яка перебуває у відкритому публічному доступі на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції - https://public.nazk.gov.ua). Тобто подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поза межами встановленого строку.
Відповідно до послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчиняв ОСОБА_1 у період з 31.12.2023 по 25.04.2024 останній здійснював вхід до системи 06.01.2024, 07.01.2024, 08.01.2024, 09.01.2024, 16.01.2024, 17.01.2024, 18.01.2024 та 29.01.2024 (дата подання виправленої щорічної декларації за минулий 2022 рік). У подальшому, ОСОБА_1 здійснював вхід до системи та заповнював відповідні розділи лише з 13.04.2024.
У відповідності до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Таким чином, ОСОБА_1 , обіймаючи за сумісництвом посаду першого заступника генерального директора КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у відповідності до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 цього Закону, несвоєчасно, а саме, 23.04.2024 о 19 год. 22 хв., без поважних причин подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, поза межами встановленого законом терміну (до 01.04.2024).
Викладені обставини вказують на те, що місцевий суд дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги про те , що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, судом не приймаються з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення.
Статтями 245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.
При цьому суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.
Пунктом 7 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Правовий аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише у випадку встановлення судом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже у разі відсутності вини особи у вчинені такого правопорушення провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент складання протоколу та розгляду справи у суді строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою чи взаємовиключної обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчинені адміністративного правопорушення.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі №910/18319/16, від 16 квітня 2019 року у справі №927/623/18.
Отже, аналіз положень ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП свідчить про те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.
При цьому апеляційний суд звертає увагу і на те, що закриття справи з підстав, вказаних у п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була б відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Аналогічні висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ, який, здійснюючи тлумачення положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказує, що встановлення вини особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є правильним навіть при закритті провадження у справі за строками давності і не порушує презумпції невинуватості особи (рішення ЄСПЛ від 25 серпня 1987 року «Лутц проти Німеччини»).
З урахуванням наведеного встановлення вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.
Отже, закриттю провадження у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, обов`язково передує встановлення наявності або відсутності вини особи, оскільки лише на етапі вирішення питання про накладення адміністративного стягнення, тобто після встановлення вини особи, суд перевіряє строки, передбачені ст. 38 КУпАП.
Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП та були підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.
Відповідно до ч.ч. 7, 9 ст. 294 КУпАП за загальним правилом апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Романяка В. О. залишити без задоволення, а постанову судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1 , без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	О. М. Гусач