Суддя Шевченко С. В. 

Справа № 644/8679/24 
Провадження № 2/644/1078/26 
02.07.2026  

РІШЕННЯ
іменем України

02 липня 2026 року Індустріальний районний суд м. Харкова в особі головуючого судді Шевченка С.В., за участі: представника позивача Бенденжука Л.О., відповідача та його представника адвоката Константинової Г.В., розглянув в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати
в с т а н о в и в :
У позові ХМР просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 507 068 грн 51 коп. за використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 за період з 01.12.2020 року по 31.12.2021 рік та судові витрати.
В обґрунтування вимоги позивач посилається на те, що ОСОБА_1 на праві власності належить нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0845 га, кадастровий номер 6310138200:03:020:0012, яка використовується відповідачем для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі. Будучи користувачем вказаної земельної ділянки відповідач у період з 01.12.2020 року по 31.12.2021 року не сплачував плату за користування земельною ділянкою. 
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.10.2024 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.
Відповідач у поданому до суду відзиві заперечував проти позову. В обґрунтування посилався на те, що будівля, власником якої він був і яка розташовувалась на земельній ділянці площею 0,0845 га, кадастровий номер 6310138200:03:020:0012 була самознищена з лютого 2020 року, а акт обстеження земельної ділянки, на який посилається позивач, складений з порушеннями. 
В судовому засіданні сторони підтримали позовні вимоги та заперечення проти них.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15.08.2019 та договору купівлі-продажу від 16.08.2019 є власником нежитлової будівлі літ. «Г-1» загальною площею 24,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,0845 га з кадастровим номером 6310138200:03:020:0012, яка належить на праві комунальної власності Харківській міській раді.
Частиною 2 статті 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізуються через право постійного користування або право оренди.
Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1статті 96 ЗК України).
Принцип платного використання землі також передбачено статтею 206 ЗК України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Земельний кодекс України регламентує перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду. Відповідно до частин 1, 2статті 120 цього Кодексу(у редакції, чинній на час набуття відповідачем права власності на нежитлову будівлю, розташовану на спірній земельній ділянці) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.
Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі №200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів ОСОБА_2 (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі № 924/856/20.
Таким чином, положення глави 15, статей 120, 125 ЗК України, статті 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.03.2020 у справі №922/2413/19 та інших.
Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини1статті1212 ЦК України.
Такий самий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц та від 20.09.2018 у справі №925/230/17 .
Виходячи з викладеного вище, суд доходить висновку, що з дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна ОСОБА_1 став фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , тому із цього часу у нього виник обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. 
Станом на час розгляду справи ОСОБА_1 залишається власником нерухомості, яка розташована на вказаній вище земельній ділянці. 
Належних та допустимих доказів того, що право власності припинено відповідачем суду не надано. 
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що нерухоме майно є самознищеним, оскільки надані позивачем докази свідчать про те, що право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомості, який розташований на земельній ділянці площею 0,0845 га, кадастровий номер 6310138200:03:020:0012, продовжує існувати.
Також доводи відповідача про те, що ним не використовується земельна ділянка спростовуються відомостями податкової про те, що ОСОБА_1 регулярно сплачується земельний податок з 01.01.2020 року по 2024 рік за використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6310138200:03:020:0012.
Розрахунки сум безпідставно збережених коштів за використання вказаної вище земельної ділянки, які додані до позову, відповідачем не спростовані, контррозрахунків не надано.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 507 068 грн. 51 коп. та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7 606 грн 03 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складений 02.07.2026.

Суддя     С.В. Шевченко