ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/3693/25	
Суддя І інстанції - Турова О.М.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),
суддів: Коршуна А.О., Сафронової С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум ОСОБА_1 , як інваліду 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з Захистом Батьківщини, викладеного в пункті 2 протоколу засідання Комісії від 20.09.2024 № 20/в;
- зобов`язати Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 та надіслати його разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року позовну заву задоволено у повному обсязі.
Визнано протиправним та скасовано пункт 2 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №20/в від 20 вересня 2024 року, про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Зобов`язано Міністерство оборони України (код ЄДРПОУ 00034022, місцезнаходження: проспект Повітряних Сил, буд.6, м. Київ, 03168) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2023 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Міністерство оборони України, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржило його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована вимог апеляційної скарги скаржник посилається на неможливість призначення позивачу одноразової грошової допомоги зважаючи на відсутність законодавчого акту, який визначає розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 18.07.1996 року, який необхідний для обчислення розміру допомоги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що відповідно до довідки МСЕК Серії 2-18 АЄ №054188 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при первинному огляді МСЕК 04.11.1996 року було встановлено з 18.07.1996 року безстроково ІІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, отриманим під час проходження військової служби.
В подальшому ОСОБА_1 був призваний на військову службу за мобілізацією, в особливий період відповідно до ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 і проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 до 04.09.2023 року.
13.07.2022 року капітан ОСОБА_1 , заступник командира 2 самохідно-артилерійського дивізіону з озброєння бригадної артилерійської групи Військової частини НОМЕР_2 , отримав травмування, діагноз: «Закритий черезвертльоговий перелом лівого стегна зі зміщенням»; отримане травмування вважається таким, яке пов`язане з виконанням його службових обов`язків під час несення військової служби, по захисту Батьківщини та територіальної цілісності України і не порушенні державного суверенітету на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №6776 від 07.11.2022р., виданою на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 25.07.2022р. №1102.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 04.09.2023 року №247 (по стройовій частині) ОСОБА_1 , який знаходився у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_3 та був звільнений наказом командира Військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) №318 від 22.07.2023 року у відставку за п.п. «б» (за станом здоров`я), визнано таким, що справи та посаду здав, направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 та з 04.09.2023 року виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення. 
Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №002936 під час повторного огляду 25.10.2023 року ОСОБА_1 з 09.10.2023 року безстроково встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини.
22.02.2024 року позивач звернувся до Міністерства оборони України через ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
07.03.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 сформовано висновок №7/13859/14 про те, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, а також направлено вказаний висновок разом із поданою позивачем заявою та усіма доданими до неї документами до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України.
Розглянувши заяву ОСОБА_1 , Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийняла рішення, викладене у п.2 протоколу №20/в від 20.09.2024 року, яким позивачеві відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що заявник не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки на час встановлення інвалідності в 1996 році не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги, при цьому відповідно до п.17 Порядку №975 розмір одноразової грошової допомоги у разі встановлення ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, становить 300-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, водночас, позивачеві вперше інвалідність встановлено з 18.07.1996 року, проте на цю дату прожитковий мінімум для працездатних осіб законодавством не встановлювався. Таким чином, ураховуючи відсутність законодавчого акта, який визначає розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 18.07.1996 року, необхідний для обчислення розміру одноразової грошової допомоги, призначити допомогу неможливо. 
Не погодившись з означеним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно ст.16 цього Закону одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону визначає, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно ст.16-2 Закону №2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Пункт 4 статті 16-3 Закону №2011 передбачає, якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
У разі встановлення більшого ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності у відсотках чи зміни його причинного зв`язку, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата допомоги здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (крім випадків поранення, травми, контузії, каліцтва, отриманих у різний період часу, за якими виплата допомоги здійснюється окремо, без урахування раніше виплачених сум).
У разі якщо під час первинного огляду було встановлено ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності у відсотках, а під час наступного огляду (переогляду) встановлено інвалідність, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв). 
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975.
Відповідно до положень п.3 цього порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду/оцінювання, зміни групи інвалідності чи причинного зв`язку - дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи/довідці медико-соціальної експертної комісії про повторне встановлення інвалідності або відомості з електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що згідно довідки МСЕК Серії 2-18 АЄ №054188 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при первинному огляді МСЕК 04.11.1996 року було встановлено з 18.07.1996 року безстроково ІІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, отриманим під час проходження військової служби.
Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №002936 під час повторного огляду 25.10.2023 року ОСОБА_1 з 09.10.2023 року безстроково встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини.
Колегія суддів встановила, що 13.07.2022 року ОСОБА_1 , під час виконання службових обов`язків під час несення військової служби, по захисту Батьківщини та територіальної цілісності України і не порушенні державного суверенітету на території Донецької та Луганської областей отримав травмування, діагноз: «Закритий черезвертльоговий перелом лівого стегна зі зміщенням», що підтверджується Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №6776 від 07.11.2022р., виданою на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 25.07.2022р. №1102.
Отже, встановлення позивачу інвалідності у 2023 році за рішенням МСЕК обумовлено саме пораненням отриманим у липні 2022 року під час виконання службових обов`язків під час несення військової служби, по захисту Батьківщини та територіальної цілісності України і не порушенні державного суверенітету на території Донецької та Луганської областей.
Колегія суддів зауважує, що положення пункту 4 статті 16-3 Закону №2011 стосуються питання виплати одноразової грошової допомоги через одне й те ж ушкодження здоров`я, а не внаслідок різних. 
Приписи Закону №2011 та №975 не передбачають, що отримання особою одного ушкодження здоров`я впливає на питання призначення їй одноразової грошової допомоги через отримання іншого (другого) ушкодження здоров`я, адже такі ушкодження є різними і кожне з них є самостійною підставою для отримання одноразової грошової допомоги.
Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 19 вересня 2022 року по справі № 240/8578/20 та від 26 квітня 2023 року по справі № 520/12925/2020.
Апеляційний суд зазначає, що різні ушкодження здоров`я у 1996 році та 2022 році стали підставою для встановлення позивачу інвалідності, тому положення пункту 4 статті 16-3 Закону №2011 в спірному випадку не застосовуються, а доводи скаржника про те, що призначення позивачу одноразової грошової допомоги повинно обраховуватись в розмірах кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність – 1996 рік, є безпідставними та суперечать ст.16-2 Закону №2011.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на отримання ОГД в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, а саме на 1 січня 2023 року, а тому наявні підстави визнати протиправним та скасувати пункт 2 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №20/в від 20 вересня 2024 року, про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
В повному обсязі постанова складена 02 червня 2026 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов 

суддя А.О. Коршун 

суддя С.В. Сафронова