справа № 631/619/26
провадження № 3/631/315/26

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

14 травня 2026 року селище Нова Водолага 

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Тетяна Михайлівна, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Душанбе, Таджикистан, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

В С Т А Н О В И В: 

До Нововодолазького районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 701625, складеного 13 травня 2026 року інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Калашником Василем Віталійовичем, убачається, що 13 травня 2026 року близько 19 години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 вчинив домашнє насилля психологічного характеру відносно свого пасинка – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме нецензурно висловлювався, принижував честь та гідність, словесно ображав останнього, чим завдав своєму пасинку психологічних страждань.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно неповнолітньої особи – пасинка ОСОБА_2 . 
ОСОБА_1 у судовому засідання свою вину у вчиненні домашнього насильства по відношенню до пасинка, що мало місце 13 травня 2026 року, визнав у повному обсязі, підтвердив обставини вчиненого, як зазначено у протоколі, щире розкаявся, запевнив, що у подальшому такого роду проступків не допустить.
Суддя, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного. 
Положення частин 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
У відповідності до приписів частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення?адміністративне правопорушення (проступок) – це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення). 
При цьому, положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Домашнє насильство, відповідно до положень статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, являє собою умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. 
Водночас, частина 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство – це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. 
При цьому, психологічне насильство – форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. 
Статтею 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству. 
З урахуванням того, що згідно Конституції України регламентовано, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. 
Також?Основний Закон України декларує право кожного на повагу до його гідності, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. 
При цьому суд зауважує, що згідно з положеннями статтей 2 та 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована?постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року?та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім`ї. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. 
У даному випадку, окрім визнання своєю провини, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується даними, що містяться у: 
протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 701625, складеному 13 травня 2026 року інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Калашником В. В., у якому зафіксовано, що 13 травня 2026 року близько 19 години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 вчинив домашнє насилля психологічного характеру відносно свого пасинка – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме нецензурно висловлювався, принижував честь та гідність, словесно ображав останнього, чим завдав своєму пасинку психологічних страждань. Вказаний протокол складений у присутності ОСОБА_1 та містить його власноручний підпис (а. с. 2); 
рапорті інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції Василя Калашника від 13 травня 2026 року, який доповів начальнику відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області полковнику поліції Юрію Юрченку, що 13 травня 2026 року в ході відпрацювання виклику було виявлено факт домашнього насилля психологічного характеру з боку громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по відношенню до його пасинка – громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке мало місце 13 травня 2026 року близько 19 годині 00 хвилин за адресою АДРЕСА_1 . На громадянина ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та винесено терміновий заборонний припис, а також опитані всі учасники події (а. с. 3); 
письмових пояснень ОСОБА_2 від 13 травня 2026 року народження, який у присутності матері повідомив, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із вітчимом – ОСОБА_1 та матір`ю – ОСОБА_3 . 13 травня 2026 року близько 17 години 00 хвилин він прийшов додому, де в той час перебував його вітчим – ОСОБА_1 . Через деякий час, близько 19 години 00 хвилин його вітчим з невідомих причин почав нецензурно висловлюватись у його бік, словесно ображати, принижувати його честь та гідність, але тілесних ушкоджень йому не спричиняв. При цьому його мати ніяк на це не реагувала та навпаки виправдовувала дії ОСОБА_1 . Вважає, що вітчим вчинив відносно нього домашнє насилля психологічного характеру, що спричинило йому страждань (а. с. 4);
письмових пояснень ОСОБА_3 від 13 травня 2026 року, яка зазначила, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із двома синами: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та матір`ю – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . У повсякденному житті вони живуть дружно та тихо. 13 травня 2026 року близько 13 години 00 хвилин вона перебувала вдома разом із своїм малолітнім сином ОСОБА_6 , її старший син ОСОБА_7 був у школі, а ОСОБА_8 та мати – на роботі. Близько 13 години 05 хвилин до них додому приїхали працівники соціальної служби та повідомили, що нібито був анонімний виклик стосовно того, що її співмешканець – ОСОБА_1 психологічно ображає її сина ОСОБА_2 , на що вона відповіла, що такого ніколи не було і що вони живуть тихо. Близько 14 години 00 хвилин додому приїхав ОСОБА_1 та у нього з працівниками соціальної служби почалась словесна перепалка з приводу того, що вони не пред`явили посвідчень. В результаті словесного конфлікту ОСОБА_8 почав виражатись у бік працівників соціальної служби нецензурною лайкою. Після того, як увечері всі повернулись додому, то розійшлись відпочивати по своїх кімнатах. Хто викликав працівників поліції, їй не відомо. Її сина – ОСОБА_2 ніколи з сім`ї ніхто не ображав (а. с. 5); 
письмових пояснень ОСОБА_5 від 13 травня 2026 року, як вказала, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із своєю донькою – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зі своїми онуками – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також із співмешканцем її доньки – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 13 травня 2026 року близько 14 години 30 хвилин вона прийшла з роботи додому та побачила, що у них вдома перебувають працівники соціальної служби, які повідомили, що прийшли перевірити умови проживання її онуків. Після чого, в будинок увійшов ОСОБА_1 та почав виганяти працівників соціальної служби, при цьому виражався у їх бік нецензурною лайкою. Під час словесної перепалки її онука, ОСОБА_2 , поруч не було, оскільки той був у школі, молодший онук, ОСОБА_4 , – відпочивав у своїй кімнаті. Після того, як ОСОБА_7 прийшов зі школи та сів їсти, ОСОБА_1 підійшов до нього та без будь-яких причин почав виражатись на його адресу нецензурною лайкою, словесно погрожуючи. Після чого ОСОБА_1 та ОСОБА_7 пішли удвох до гаражу, після їх повернення спілкування продовжилось у колі родини (а. с. 6);
письмових пояснень ОСОБА_1 від 13 травня 2026 року, який повідомив, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з якою не перебуває у зареєстрованому шлюбі, її сином – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сином – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також матір`ю ОСОБА_3 – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 13 травня 2026 року близько 13 годині 00 хвилин він повернувся до додому та побачив вдома сторонніх осіб, як пізніше виявилось, це були працівники соціальної служби, які пояснили, що їм надійшла заява від анонімного заявника, що він постійно вчиняє домашнє насильство відносно пасинка – ОСОБА_2 . Він попросив у вищевказаних осіб посвідчення, які вони не надали, та він попрохав їх покинути будинок. Також вказав, що під час виховання дітей він нецензурну лайку не використовує (а. с. 7). 
Також інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Калашником Василем Віталійовичем 13 травня 2026 року заповнено «Форму оцінку ризиків вчинення домашнього насильства» стосовно постраждалої особи – ОСОБА_2 , 17 років, та кривдника – ОСОБА_1 , 37 років, відповідно до якої визначено рівень небезпеки як середній (а. с. 15).
Окрім цього, 13 травня 2026 року інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Калашником Василем Віталійовичем був винесений терміновий заборонний припис серії АА № 295102 стосовно кривдника – ОСОБА_1 та постраждалої особи – ОСОБА_2 , відповідно до якого ОСОБА_1 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис винесено строком на 3 доби з 23 години 30 хвилин 13 травня 2026 року по 23 годину 00 хвилин 16 травня 2026 року.
На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного. 
Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру відносно неповнолітньої особи – пасинка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства, судді не надано. 
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру відносно неповнолітньої особи – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в наслідок чого була завдання шкода психологічному здоров`ю останнього, а тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. 
Згідно з частиною 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. 
В силу пункту 1 частини 1 статті 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд визнає обставиною, яка пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 є щире розкаяння винного.
Обставин, що обтяжує відповідальність ОСОБА_1 відповідно до статті 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з матеріалів справи не встановлено.
Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити ОСОБА_1 суддя зазначає наступне. 
Адміністративна відповідальність має подвійну мету – захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності. 
Перша – репресивно-каральна («штрафна») – полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави правопорушнику, а по-друге, - засобом, який попереджає нові правопорушення. 
Друга функція – запобіжно-виховна – тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб. 
Тобто, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що і матиме місце в цій ситуації 
Відтак, керуючись принципом верховенства права, з урахуванням вимог статей 33, 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень та досягнення мети адміністративного покарання, беручи до уваги характер скоєного адміністративного правопорушення, особу правопорушника та ступень його вини, суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкцій частини 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з урахуванням вимог статтей 34, 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Саме ця міра покарання, на думку суду, буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень. 
В порядку частини 5 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення. 
Відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. 
Згідно з частиною 1 та пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється. 
Статтею 7 Закону України № 4695-IX від 03 грудня 2025 року «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 1 січня 2026 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 3328 гривень 00 копійок.
В зв`язку з вищевикладеним, вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 665 гривень 60 копійок, – зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9 – 11, 23, 24, 25, 27, 33 – 35, частиною 2 статті 38, статтею 40-1, частиною 2 статті 173-2, статтями 245, 246, 249 – 252, частиною 1 статті 255, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 – 285, частиною 2 статті 287, статтями 294, 298, частинами 1 і 2 статті 299 та частиною 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

П О С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок, який стягнути на користь держави (номер рахунку (IBAN): UA UA948999980313010106000020559, код класифікації доходів бюджету: 21081100, отримувач: ГУК Харків обл/СТГ Нова Вод/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП – електронне адміністрування податку). 
Відповідно до Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП електронне адміністрування податку), номер рахунку (IBAN) UA 908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106. 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови – не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
В разі не сплати штрафу у строк встановлений частиною 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення у порядку примусового виконання постанови стягується штраф у подвійному розмірі (1020 гривень 00 копійок). 
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. 
Строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців. 

Суддя     Т. М. Трояновська