Справа № 638/12940/25
Провадження № 2/638/1926/26
РІШЕННЯ
Іменем України
11 травня 2026 року       м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Смирнова В.А.
за участі секретаря судового засідання - Євженко О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до Шевченківського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 687136244 у розмірі 25 863,92 грн. Також просить стягнути судові витрати.
На обґрунтування позову вказав, що позивач отримав права вимоги відповідно до договорів факторингу за кредитним договором № 687136244, зобов`язання за якими відповідач належним чином не виконував, через що у нього утворилась заборгованість спочатку перед первісним кредитором, а потім перед позивачем.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 09 липня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом.
14.07.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній просив залишити позов без задоволення.
На обґрунтування відзиву вказав, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У свою чергу, кредитний договір укладений у 2021 році, тоді як договір відступлення права вимоги укладений у 2018 році. Реєстр №139 від 22.06.2021 не відповідає погодженій сторонами формі, а тому позивач не є кредитором по відношенню до відповідача. Зазначає, що позивачем не надано доказів сплати за перехід прав вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон». Також відсотки нараховані після 20.05.2021 безпідставно. Відсутні докази виконання первісним кредитором умов кредитного договору щодо надання кредитних коштів.
22.07.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому остання вказала, що позивач підтвердив факт укладення кредитного договору, наявність заборгованості у заявленому розмірі, а також підтвердив факт перерахування кредитних коштів. Заборгованість по відсоткам нарахована відповідно до умов договору.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 12.11.2025 витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ: 14360570) інформацію: чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) платіжна картка 4731-21XX-XXXX-5491; про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска Картки 4731-21XX-XXXX-5491, у період з період з 26.03.2021 по 31.03.2021 у сумі 6 500,00 грн; чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); чи є/був номер телефону НОМЕР_2 фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска Картки 4731-21XX-XXXX-5491 та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ). У разі підтвердження зарахування коштів ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на картковий рахунок - маска карти НОМЕР_3 , за період з 26.03.2021 по 31.03.2021 у сумі 6 500,00 грн, витребувати інформацію у вигляді: - первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти Позичальника) - повного номера рахунка маска Картки 4731-21XX-XXXX-5491, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).У випадку, якщо номер телефону НОМЕР_2 не знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за платіжною карткою маска Картки НОМЕР_3 , витребувати номери телефонів що знаходяться/знаходились в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) (Клієнта банку) за платіжною карткою маска Картки НОМЕР_3 . У випадку, якщо картковий рахунок - маска карти НОМЕР_3 не належить Позичальнику, витребувати інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок - маска Карти НОМЕР_3 .
27.11.2025 на виконання ухвали суду від 12.11.2025 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла витребувана інформація.
11.12.2025 від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останній зазначив доводи, викладені у відзиві.
15.12.2025 від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в якому остання вказала доводи, викладені у відповіді на відзив. Крім того, вказала, що виконання умов кредитного договору щодо перерахування кредитних коштів відповідачу підтверджується інформацією, наданою Банком.
14.01.2026 від представника відповідача надійшла заява, в якій останній вказав, що відсутній доказ того, що кошти від первісного кредитора були перераховані на користь відповідача в межах певного кредитного договору.
16.01.2026 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких остання вказала, що відсотки нараховані відповідно до умов договору та навела формулу, за якою здійснювалися нарахування.
У судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, повідомлялися своєчасно та належним чином.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали договір № 687136244 від 26.03.2012 (далі - договір), відповідно до якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 6 500 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».
Кредит надається строком на 25 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі "дисконтний період"). У випадку надання кредиту не в день укладення договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту (пункт 1.2 договору).
Сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена (пункт 1.3 договору).
Відповідно до підпунктів 1.4.1, 1.4.2 пункту 1.4 договору за користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку виключно на період строку визначеного в п. 1.2 договору нарахування процентів користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 3,65 процентів річних, що становить 0,01 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним; за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.
Згідно з пунктом 1.7 договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переноситься на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знов відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду (підпункт 1.7.1); з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним (підпункт 1.7.2).
Проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.4 та 1.7.2. договору, нараховуються за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання кредиту та до дня фактичного повернення суми кредиту позичальником (пункт 1.8. договору).
Відповідно до пункту 4.4 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України "Про електронну комерцію", що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
Згідно з пунктами 4.15, 4.16 договору цей договір є електронним документом створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Підписуючи цей договір позичальник надає свою згоду кредитодавцю та будь-якій особі, яка в подальшому набуде прав вимоги за цим договором, на доступ до інформації, що складає його кредитну історію, та на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій, включене до Єдиного реєстру бюро кредитних історій, інформації щодо нього та цього Договору, визначеної Законом України "Про організацію формування та обігу кредитних історій".
У реквізитах договору вказані дані про особу позичальника ОСОБА_1 (Паспорт НОМЕР_4 , виданий ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 26.09.2000, Україна; адреса: АДРЕСА_1 ; Податковий номер: НОМЕР_1 ; Електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Номер телефону: НОМЕР_5 ). У графіку розрахунків, який є додатком № 1 до договору і викладено з останнім, як єдиний документ, містяться дані про електронний підпис з одноразовим ідентифікатором: позичальник ОСОБА_1 , ІН НОМЕР_6 , тел. НОМЕР_5 , договір 687136244 від 26.03.2021, одноразовий ідентифікатор МNV435YQ, відправлено 26.03.2021 8:55:21, введено 26.03.2021 8:55:57, сума 6 500 грн, строк 25 днів. Про цілісність документу (договору № 687136244 та додатку № 1) вказує нумерація договору та додатку з 1 по 8 сторінку.
Згідно з платіжним дорученням № bff61fce-a0bc-4ec0-89d6-29b709dc316b від 26.03.2021 за договором № 687136244 від 26.03.2021 ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 6 500 грн, кредитний рахунок 4731-21ХХ-ХХХХ-5491.
Відповідно до листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК», останнім повідомлено, що на ім?я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_7 ( НОМЕР_8 ). Також емітувались інші картки. Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № НОМЕР_7 за період 26-03-2021 - 31-03-2021 р.: номер телефону НОМЕР_2 був/є фінансовим. Номер телефону НОМЕР_2 знаходиться/знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 . Повідомлено, що по рахунку(ах) НОМЕР_7 ( НОМЕР_8 ) було зарахування коштів на суму 6 500,00 грн, від 26-03-2021 р. Додатково до листа долучена виписка по рахунку(ах) НОМЕР_7 
( НОМЕР_8 ) за період з 26-03-2021 - 31-03-2021 р., з якої вбачається зарахування грошових коштів 26.03.2021 у розмірі 6 500 грн.
28.11.2018 ТОВ "Таліон плюс" (фактор) та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) уклали договір №28/1118-01, відповідно до пункту 2.1. якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
У пункті 2.2. договору № 28/1118-01 ТОВ "Таліон плюс" (фактор) та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) узгодили, що сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Відповідно до пункту 1.3. договору № 28/1118-01 від 28.11.2018 під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Згідно з п. 4.1 договору № 28/1118-01 від 28.11.2018 право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку.
28.11.2019 ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" уклали додаткову угоду № 19 до договору № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти п. 8.2 договору в наступній редакції: "строк дії цього договору починає перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього договору та закінчується 31.12.2020, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором".
31.12.2020 ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" уклали додаткову угоду № 26 до договору № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції, зокрема п. 8.2 у такій: "строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього договору та закінчується 31.12.2021, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором".
Згідно з реєстром прав вимоги № 139 від 22.06.2021 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" передало ТОВ "Таліон плюс" право грошової вимоги за кредитним договором № 687136244 від 26.03.2021, загальна заборгованість якого складає 17 493,04 грн, з яких заборгованість по основному боргу 6 499,25 грн, заборгованість по відсоткам 10 993,79 грн.
05.08.2020 ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" (фактор) та ТОВ "Таліон плюс" (клієнт) уклали договір № 05/0820-01, відповідно до пункту 2.1. якого клієнт зобов`язується відступити права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
У пункті 2.2. договору № 05/0820-01 ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" (фактор) та ТОВ "Таліон плюс" (клієнт) узгодили, що сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Відповідно до пункту 1.3. договору № 05/0820-01 від 05.08.2020 під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Згідно з п. 4.1 договору № 05/0820-01 від 05.08.2020 право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку.
03.08.2021 ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Таліон плюс" уклали додаткову угоду № 2 до договору № 05/0820-01 від 05.08.2020, відповідно до якої сторони домовились продовжити строк дії договору до 31.12.2022 включно.
30.12.2022 ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Таліон плюс" уклали додаткову угоду № 3 до договору № 05/0820-01 від 05.08.2020, відповідно до якої сторони домовились продовжити строк дії договору до 30.12.2024 включно.
Згідно з реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 ТОВ "Таліон плюс" передало ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" право грошової вимоги за кредитним договором № 687136244 від 26.03.2021, загальна заборгованість якого складає 25 863,92 грн, з яких заборгованість по основному боргу 6 499,25 грн, заборгованість по відсоткам 19 364,67 грн.
04.06.2025 ТОВ "Юніт Капітал" (фактор) та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" (клієнт) уклали договір № 04/06/25-Ю, відповідно до пункту 1.1. якого за цим договором Фактор зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов?язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов?язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком №1 1 та є невід?ємною частиною Договору.
Відповідно до пункту 1.2 договору № 04/06/25-Ю Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід?ємною частиною цього Договору.
Відповідно до пункту 3.5 договору № 04/06/25-Ю за сплачені фактором грошові кошти у вигляді ціни продажу, клієнт сплачує фактору плату в розмірі 100 грн, шляхом перерахування протягом 3 робочих днів з моменту проведення фактором оплати, передбаченої п. 3.3 даного договору.
Відповідно до платіжних інструкцій № 483 від 25.06.2025, № 467 від 10.06.2025, № 468 від 10.06.2025, № 469 від 11.06.2025, № 470 від 11.06.2025, № 478 від 19.06.2025, №479 від 19.06.2025 ТОВ «Юніт Капітал» перерахувала на рахунок ТОВ «Онлайн Фінанс» грошові кошти у розмірі 810 635,54 грн., 1 000 000 грн., 1 000 000 грн., 1 000 000 грн., 1 000 000 грн., 1 000 000 грн., 1 000 000 грн. відповідно. Призначення: «Частково оплата за відступлення прав вимоги гідно договору факторингу № 04/06/25 від 04.06.2025 р. Без ПДВ».
04.06.2025 ТОВ "Юніт Капітал" (фактор) та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" (клієнт) підписали акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором № 04/06/25-Ю від 04.06.2025, відповідно до якого передано реєстр боржників в кількості 13 254, після чого, з урахуванням п. 1.2 Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025, від клієнта до фактора перейшли права вимоги щодо заборгованостей боржників.
Згідно з реєстром боржників до договору № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" передало ТОВ "Юніт Капітал" право грошової вимоги за кредитним договором № 687136244 від 26.03.2021, загальна заборгованість якого складає 25 863,92 грн, з яких заборгованість по основному боргу 6 499,25 грн, заборгованість по відсоткам 19 364,67 грн. 
Відповідно до надано розрахунку заборгованості за договором № 687136244 заборгованість ОСОБА_1 станом на 31.08.2023 становить 25 863,92 грн, з яких: 6 499,25 грн заборгованість за тілом кредиту; 19 364,67 грн заборгованість за процентами.
Щодо укладення кредитного договору
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 207 ЦК України).
Електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до абзацу третього частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Верховний Суд у постанові від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 сформував висновок, що не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа. Договір в спрощеній формі шляхом обміну, наприклад, електронними листами та іншими засобами електронної комунікації, або договір, який укладається шляхом приєднання до нього можна підписати з використанням: електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення (указана позиція є сталою, постанови Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 16.12.2020 у справі № 561/77/19).
З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 підписала договір № 687136244 від 26.03.2021 електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора МNV435YQ, що відповідає положенням статей 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію", статей 207, 626, 639 ЦК України. Такими діями відповідач підтвердила свою згоду на укладення договору і погодилася з усіма його умовами, що підтверджує факт досягнення сторонами згоди щодо істотних умов правочину, як того вимагають положення статті 638 ЦК України. 
Указаний правочин містить ідентифікаційні дані відповідача ОСОБА_1 , зокрема, паспорт: ММ628202, виданий ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 26.09.2000, Україна; Податковий номер: 2351101461, а також контактні дані, що підтверджує факт надання відповідачем даних щодо себе кредитору. 
Про укладеність правочину також вказують обставини його виконання, а саме згідно з платіжним дорученням № bff61fce-a0bc-4ec0-89d6-29b709dc316b від 26.03.2021мза договором № 687136244 від 26.03.2021 ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 6 500 грн. Жодних доказів на підтвердження повернення таких коштів (як набутих без достатньої правової підстави) та, відповідно, неукладення правочину відповідач не надала.
Крім того, належність картки, на яку були перераховані грошові кошти у розмірі 6 500 грн. підтверджується листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідно до якого було надано повний номер картки та номер рахунку, який відкритий на ім`я ОСОБА_1 . Також надано виписку по рахунку(ах) за період з 26-03-2021 - 31-03-2021 р., з якої вбачається, що на картку, яка належить ОСОБА_1 № НОМЕР_7 
( НОМЕР_8 ) зараховано грошові кошти 26.03.2021 у розмірі 6 500 грн. 
Враховуючи викладене та беручи до уваги надані докази у їх сукупності, суд приходить висновку, що первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а відповідач в порушення статей 509, 526, 1048, 1054 ЦК України та умов договору не виконала взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів. 
А тому, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо відсутності доказів перерахування коштів від первісного кредитора на користь відповідача у межах певного кредитного договору та відсутності відомостей про номер рахунку.
Щодо переходу права вимоги
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною першою статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Отже, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин.
Велика Палата Верховного Суду в пункті 38 постанови від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18 навела такі ознаки, притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним чи безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Велика Палата Верховного Суду в пункті 106 постанови від 11.09.2018 у справі № 909/968/16 зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові, операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону про фінансові послуги.
Крім того, у постанові від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18 (пункт 48) Велика Палата Верховного Суду додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.
Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.08.2023 у справі № 910/8115/19 (910/13492/21) сформувала такі висновки:
- за договором факторингу фактором має надаватися фінансова послуга, яка полягає в наданні коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (пункт 6 частини першої статті 4 Закону про фінансові послуги), тобто грошові кошти мають передаватися клієнту в розпорядження і клієнт має сплатити фактору за відповідну послугу з фінансування (надання позики або кредиту) (пункт 61);
- сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатися як плата за надану фактором фінансову послугу (позику чи кредит) (пункт 63);
- натомість грошова вимога, яку клієнт передає фактору, може відступатися клієнтом фактору у зв`язку з її продажем останньому (частина перша статті 1084 ЦК України) або з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, оскільки за змістом частини другої статті 1084 Цивільного кодексу України фактор має право у разі невиконання клієнтом зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленої грошової вимоги до боржника (пункт 64);
- договір факторингу є змішаним договором, який обов`язково поєднує у собі елементи договору позики або кредитного договору та елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги (пункт 65);
- якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші умови договору притаманні як договору відступлення права вимоги, так і договору факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату, тобто позики або кредиту) попередньому кредитору, відсутні й підстави вважати такий правочин договором факторингу, а не договором відступлення права вимоги. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 67).
Як вбачається з долучених до позову договорів, за якими здійснювалось відступлення прав вимоги (№ 28/1118-01 від 28.11.2018, № 05/0820-01 від 05.08.2020, № 04/06/25-Ю від 04.06.2025) предметом та метою їх укладення було саме відступлення права вимоги, а не фінансування під відступлення права грошової вимоги, оскільки указані договору не містять положень щодо передання грошових коштів в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (крім договору № 04/06/25 від 04.06.2025) і сторони чітко узгодили, що сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором (п. 2.2.). У договорі № 04/06/25 від 04.06.2025 сторони хоч передбачили плату за користування коштами у розмірі 100 грн (п. 3.5.), однак не погоджували повернення відповідних коштів. Тобто відсутні елементи договору позики або кредитну, які є притаманні договору факторингу (див. пункт 65 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/8115/19 (910/13492/21)). 
А тому договори відступлення прав вимоги у цій справі не є договорами факторингу.
Водночас у такому випадку суд встановлює дійсну природу укладених договорів (див. пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18) для з`ясування можливості відступлення права вимоги, яка була відсутня на момент укладення договору.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 57 постанови від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18 вказала, що відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни.
Суд зазначає, що надані договори відступлення прав вимоги (№ 28/1118-01 від 28.11.2018, № 05/0820-01 від 05.08.2020, № 04/06/25 від 04.06.2025) за своїм змістом є договорами купівлі-продажу майнових прав, оскільки згідно з положеннями договорів одна сторона відступає іншій права вимоги до боржників за плату, тобто фактично відбувся продаж боргів до третіх осіб. Тому у цій частині також приймаються доводи відповідачки.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини третьої статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, право вимоги може бути відступлене від однієї особи (первісного кредитора) іншій особі (новому кредитору) на підставі договору купівлі-продажу права вимоги. При цьому до такого договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення цивільного законодавства як про договір купівлі-продажу, так і про відступлення права вимоги (пункти 93, 94 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/8115/19 (910/13492/21)).
При цьому відповідно до частини першої статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.
Тобто зі змісту наведеної норми вбачається, що предметом договору купівлі-продажу майнового права може бути майно (право вимоги (див. пункт 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/8115/19 (910/13492/21)), яке буде набуте продавцем у майбутньому, що також відповідає положенню статті 514 ЦК України (якщо інше не встановлено законом). У цьому випадку інше (можливість відчуження права вимоги, яке буде набуте в майбутньому) чітко передбачено Законом (частиною першою статті 656 ЦК України). А тому посилання представника відповідача на неможливість продажу права вимоги, яке не існувало на момент укладення такого правочину є необґрунтованим , оскільки інше передбачено частиною першою статті 656 ЦК України та узгоджується зі статтею 514 ЦК України.
Суд відхиляє посилання відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.12.2018 у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100), від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20 тощо, з огляду на таке.
По-перше, висновки у наведених справах здійснено за інших фактичних обставин справи: у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) суд зазначив, забезпечені заставою вимоги банку належать іншій юридичній особі, відповідно така юридична особа (новий кредитор) мав право звертатись із заявою про заміну кредитора у справі його правонаступником; у справі № 910/12525/20 суд вказав про неможливість відступлення права вимоги особою, якій таке не належить, у правовідносинах відсутній управлений на таке відступлення суб`єкт (а не права вимоги, яке особа набуде в майбутньому, як у цій справі). Тобто обставини у наведених справ і справи, що розглядається є різними.
Суд також враховує усталену позицію Харківського апеляційного суду у відповідній категорії справ (постанови від 17.03.2025 у справі № 953/6171/24, від 04.04.2025 у справі № 643/7400/24, від 21.03.2025 у справі № 642/6324/24 та ін), що умовами укладених договорів передбачено перехід права вимоги з моменту підписання реєстру права вимоги і заміна кредитодавця відбувається на підставі укладених договорів та реєстрів прав вимоги.
Так, з матеріалів справи вбачається, що первісні кредитори укладали з новими кредиторами додаткові угоди про продовження строку дії договорів відступлення прав вимоги та реєстри, якими і передавали право вимоги. 
Як вбачається з матеріалів справи, право вимоги до відповідача було передано за такими реєстрами: № 139 від 22.06.2021 (під № 2 201 ОСОБА_1 , договір № 687136244 за договором № 28/1118-01 від 28.11.2018); № 11 від 31.08.2023 (під № 18919 ОСОБА_1 , договір № 687136244 за договором № 05/0820-01 від 05.08.2020); № б/н від 04.06.2025 (під № 3658 ОСОБА_1 , договір № 687136244 за договором № 04/06/25-Ю від 05.06.2025).
Щодо доводів представника відповідач про невідповідність реєстру №139 узгодженій сторонами формі у договорі, то суд зазначає, що дійсно, якщо здійснити порівняння Форми реєстру прав вимоги, що є Додатком №1 до договору № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та самого Реєстру прав вимоги № 139 від 22.06.2021 вбачається не відповідність, а саме у Форми реєстру прав вимоги четвертим стовбцем є «Номер та дата кредитного договору», у свою чергу з Реєстру прав вимоги № 139 від 22.06.2021 вбачається, що четвертим стовбцем є «Номер кредитного договору», а вже п`ятим - «Дата кредитного договору». Водночас зазначена невідповідність не породжує певних негативних наслідків для кредиторів, тим паче з огляду на те, що четвертий стовбець з найменуванням «Номер та дата кредитного договору», який передбачений Формою реєстру прав вимоги (Додаток №1 до договору № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року) у реєстрі прав вимоги №139 від 22.06.2021 розділений на два окремих стовбця «Номер кредитного договору» та «Дата кредитного договору», тобто таке незначна невідповідність суті не змінює.
Доводи представника відповідача щодо невідповідності реєстру № 139 стосуються формальних недоліків у їх оформлені, однак реєстр містить усі необхідні дані для встановлення обставин передання права вимоги до боржниці (назву документу, дані про особу боржника, правочину, підписи та печатки сторін тощо). А тому такі доводи представника відповідача визнаються необґрунтованими.
Згідно із частинами першою, п`ятою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13 наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Суд, оцінюючи докази у їх сукупності (частини перша третя статті 86 ЦПК України), враховує, що позивач на підтвердження своїх доводів надав: кредитний договір (правочин, за яким виникло зобов`язання); договори відступлення права вимоги з додатковими угодами про продовження строку їх дії та реєстри боржників (правочини, за якими відбувся перехід права вимоги) у порядку, передбаченому статтями 95, 100 ЦПК України.
Отже, суд дійшов висновку, що обставини щодо переходу до позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором та надані на їх підтвердження докази у сукупності є вірогідніші, ніж заперечення відповідача про протилежне, які фактично зводяться до концепції негативного доказу без надання таких. Відповідно, суд вважає, що позивач набув право вимоги до відповідача на підставі статей 512, 514, 655, 656 ЦК України та умов договорів, а тому позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 6 499,25 грн визнаються обґрунтованими.
Щодо процентів за користування коштами
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Представник відповідача, заперечуючи проти розміру нарахованих процентів, вказував, що таке нарахування здійснювалось поза строком кредитування 25 днів, який був продовжений до 20.05.2021 (нарахування відсотків здійснювалися після 22.05.2021).
З матеріалів справи вбачається, що сторони кредитного договору узгодили, що кредит надається строком на 25 днів (дисконтний період) (п. 1.2 кредитного договору); проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду складають 0,01 за кожний день (пп. 1.4.1 кредитного договору); строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена (п. 1.3 договору); за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (п. 1.4.2); факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переноситься на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знов відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.7); проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.4 та 1.7.2 договору, нараховуються за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання кредиту та до дня фактичного повернення суми кредиту позичальником.
Тобто сторони узгодили користування кредитом у дисконтний період (25 днів), продовження строку дисконтного періоду (на 30 днів), шляхом здійснення протягом такого періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів і, у разі неповернення такого, після з обмеженням у 90 днів із застосування різних процентних ставок за користування у відповідні періоди, що спростовує доводи представника відповідача щодо нарахування процентів поза межами строку кредитування, оскільки такий був продовжений у силу положень договору, узгоджених сторонами. 
Водночас, як вбачається з наданого позивачем розрахунку за договором № 687136244 заборгованість ОСОБА_1 станом на 31.08.2023 становить 25 863,92 грн, з яких: 6 499,25 грн заборгованість за тілом кредиту; 19 364,67 грн заборгованість за процентами.
Так, зважаючи на те, що сторони узгодили користування кредитом у розмірі 6 500 грн. у дисконтний період (25 днів, до 20.04.2021) за процентною ставкою 0,01% за кожен день, розмір нарахованих відсотків складає 16,25 грн.
Пунктом 1.3 Договору передбачалася можливість продовження дисконтного період строком на 30 днів, шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів.
З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка 20.04.2021 здійснила оплату у розмірі 17 грн., чим продовжила строк Дисконтного періоду. Зазначена оплата у розмірі 16,25 грн. пішла на погашення нарахованих відсотків та 0,75 грн. зараховані на погашення тіла кредиту (6 500 грн. - 0,75 грн. = 6 499,25 грн.).
Згідно п.п. 1.4.2 Договору за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.
Так, враховуючи, що відповідач продовжила строк Дисконтного періоду ще на 30 днів (до 20.05.2021), у межах вказаного періоду на тіло 6 499,25 грн. відповідно до п.п. 1.4.2 Договору нараховуються відсотки 1,70 % за кожен день користування, а тому відсотки за користування кредитом за 30 днів становлять 3 314,62 грн. (6 499,25 грн. Х 1,70% Х 30 днів). Разом 9 813,87 грн. (тіло 6 499,25 грн. + відсотки 3 314,62 грн).
Водночас, з розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 20.05.2021 заборгованість ОСОБА_1 складає 9 813,95 грн.
Крім того, відповідно до пункту 1.7 договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переноситься на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знов відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду (підпункт 1.7.1); з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним (підпункт 1.7.2).
Беручи до уваги вказаний пункт договору та те, що відповідач не повернула грошові кошти до 20.05.2021 (зворотнього матеріали справи не містять) строк користування кредитом був продовжений з 21.05.2021 (не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду). Протягом вказаного строку кредитор мав право нараховувати відсотки у розмірі 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Так, враховуючи, що строк користування кредитом був продовжений не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду, у межах вказаного періоду на тіло 6 499,25 грн. відповідно до п.п. 1.7.2 Договору нараховуються відсотки 2,30 % за кожен день користування, а тому відсотки за користування кредитом за 90 днів становлять 13 453,45 грн. (6 499,25 грн. Х 2,30 % Х 90 днів). 
Отже, сукупний розмір процентів за користування кредитом за дисконтний період, продовжений Дисконтний період - 30 днів і після (за 90 дні) складає 23 267,32 грн (тіло 6 499,25 грн. + відсотки (30 днів) 3 314,62 грн. + відсотки (90 днів) 13 453,45 грн.), а тому позовні вимоги у вказаній частині підлягають частковому задоволенню, у частині вимог про стягнення процентів у розмірі 2 596,60 грн. слід відмовити (25 863,92 грн - 23 267,32 грн). 
Суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до ст. 89 ЦПК України, дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитними договорами у розмірі 23 267,32 грн.
Щодо стягнення судових витрат
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.
Питання про розподіл судового збору між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 179,19 грн. (2 422,40 грн. Х 89,96% задоволених вимог).
Крім того, позивач просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви додав (в копіях):
- договір № 05/06/25-01 про надання правничої допомоги від 05.06.2025, укладений між ТОВ «Юніт Капітал» та АО «Тараненко та Партнери»;
- додаткову угоду № 25770545587 від 05.06.2025 до договору № 05/06/25-01 про надання правничої допомоги від 05.06.2025;
- акт прийому-передачі наданих послуг, в якому зазначено перелік наданих послуг, час витрачений на кожну з послуг та вартість такої послуги. Загальна вартість наданих послуг складає 7 000 грн.
Правила розподілу судових витрат унормовано статтею 141 ЦПК України.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, беручи до уваги, що позовні вимоги задоволені частково (89,96%), відсутність заперечень щодо розміру правових витрат, суд вважає, що вимога представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню і відповідно з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сума у розмірі 6 297,20 грн. на витрати на професійну правничу допомогу. 
На підставі викладеного, керуючись ст.4,6,7,12,13,19,80,81,141,223,247,258,259,263-265,274-279 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Рогнідинська, 4А, оф. 10) заборгованість у розмірі 23 267 (дванадцять три тисячі двісті шістдесят сім) гривень 32 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Рогнідинська, 4А, оф. 10) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 179 (дві тисячі сто сімдесят дев`ять) гривень 19 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 6 297 (шість тисяч двісті дев`яносто сім) гривень 20 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Рогнідинська, 4А, оф. 10.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя В.А. Смирнов