ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року 
м. Київ
справа № 420/7254/23
адміністративне провадження № К/990/15942/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Уханенка С. А.,
суддів - Жука А.В., Кашпур О.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , за участю третьої особи - військової частини НОМЕР_3 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року ( головуючий суддя - Юхтенко Л.Р.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2025 року (суддя-доповідач - Яковлєв О.В., судді - Єщенко О.В., Крусян А.В.), 
ВСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1. У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військових частин НОМЕР_1 та А НОМЕР_14 в якому просив: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання йому довідки про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 24 лютого до 10 червня 2022 року, згідно з додатком № 1 до телеграми Міністра оборони України від 25 березня 2022 року №248/1298 (далі - телеграма МОУ № 248/1298); зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати йому довідку про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 24 лютого по 10 червня 2022 року включно, згідно з додатком № 1 до телеграми МОУ № 248/1298.
1.1. Позов обґрунтовано тим, що з 2022 року він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 на посаді стрільця-зенитника відділення охорони радіотехнічного поста та з січня 2022 року був відряджений у підпорядкування командувача Операції об`єднаних сил (ООС) для виконання службових (бойових) завдань у складі військової частини НОМЕР_1 , про що свідчить відбиток печатки на посвідченні про відрядження. 
1.2. Позивач указує, що з 24 лютого по 30 листопада 2022 року постійно перебував у районах проведення воєнних (бойових) дій і брав безпосередню участь у бойових діях, забезпечуючи здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Проте додаткову винагороду з розрахунку 100 000,00 грн на місяць, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова КМУ № 168) йому було виплачено лише за період з 11 червня по 28 серпня 2022 року.
1.3.  ОСОБА_1 наголошує, що перебуваючи у відрядженні у складі військової частини НОМЕР_1 з 24 лютого по 10 червня 2022 року, він також знаходився у районах проведення воєнних (бойових) дій, брав безпосередню участь у бойових діях і випадків самовільного залишення ним військової частини у період з 24 лютого по 01 вересня 2022 року не зафіксовано (лист командира військової частини НОМЕР_5 від 19 січня 2023 року). Указаний факт також підтверджується листом командира військової частини НОМЕР_3 від 28 грудня 2022 року № 350/303/2/2252. Однак, військова частина НОМЕР_1 в установленому законом порядку документально не оформила указаний час перебування позивача в зоні бойових дій і наразі відмовляється надати будь-яке документальне підтвердження чи довідку про його перебування у районах проведення воєнних (бойових) дій з 24 лютого по 10 червня 2022 року.
1.4. Посилаючись на те, що у зв`язку з бездіяльністю відповідача, він, зокрема, був позбавлений виплат, передбачених постановою КМУ №168 за лютий - червень 2022 року, ОСОБА_1 вважає, що саме зобов`язання відповідача видати йому довідку за формою згідно з додатком № 1 до телеграми МОУ № 248/1298 є належним способом захисту його порушеного права, оскільки командир військової частини НОМЕР_1 (до якої було відряджено ОСОБА_1 ) був зобов`язаний забезпечити оформлення усіх необхідних документів.
2. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).
ІІ. Установлені судами обставини справи
3.  ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді стрільця-зенитника відділення охорони радіотехнічного поста військової частини НОМЕР_4 , яка є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_3 та безпосередньо перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_3 , що підтверджується листом військової частини НОМЕР_5 від 13 січня 2023 року № 350/174/28/34/пс.
4. За наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 18 січня 2022 року № 8/дск, з 27 січня 2022 року ОСОБА_1 відряджено у підпорядкування командувача ООС для виконання службових (бойових) завдань у районах проведення ООС, що підтверджується посвідченням про відрядження від 27 січня 2022 року №372/2/24, що містить відбиток печатки військової частини НОМЕР_4 (код НОМЕР_7 ). 
4.1. Згідно з відбитком печатки на посвідченні, ОСОБА_1 прибув 27 січня 2022 року до військової частини НОМЕР_2 (код НОМЕР_6 ). Також у посвідченні про відрядження від 27 січня 2022 року № 372/2/24 проставлена печатка військової частини НОМЕР_2 на тексті «Вибув із», але не зазначено дати вибуття, і є печатка військової частини НОМЕР_8 (код НОМЕР_9 ) на тексті «Прибув 11 червня 2022» та печатка військової частини НОМЕР_8 код НОМЕР_9 на тексті «Вибув із «ІНФОРМАЦІЯ_7»» (дата нерозбірлива).
5. Згідно з витягом з наказу Командувача об`єднаних сил (по стройовій частині) від 02 лютого 2022 року №26/дск вважати такими, що прибули з 27 січня 2022 року до складу сил та засобів, та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових завдань) військовослужбовців з військової частини НОМЕР_4 , зокрема, солдата ОСОБА_1 . 
6. Згідно з наказом Командувача об`єднаних сил від 09 березня 2022 року № 45/дск, усі військовослужбовці (працівники) Збройних Сил України та інших складових сил безпеки і оборони, які станом на 05.00 05 березня 2022 року знаходились в складі об`єднаного командного пункту (далі - ОКП) та частин безпосереднього підпорядкування ООС вважаються такими, що вилучені зі складу сил та засобів ООС та вважаються такими, що залучені до виконання бойових (спеціальних) завдань у складі угруповання об`єднаних сил щодо забезпечення національної безпеки і оборони, відсутні і стримування збройної агресії російської федерації та підпорядковуються Командувачу угруповання об`єднаних сил (т.1а.с.70)/
6.1. Підставою видачі наказу № 45/дск указано Директиву Головнокомандувача Збройних Сил України від 04 березня 2022 року № 314т, наказ Командувача угруповання об`єднаних сил від 05 березня 2022 року № 1-ОД/дск.
7. Військова частина НОМЕР_1 надала довідки від 21 квітня 2023 року № 313/11/2334 та №313/11/2338, згідно з якими довідка військової частини НОМЕР_1 від 07 жовтня 2022 року № ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_1 /8/1337 не реєструвалася, а солдат ОСОБА_1 за 2022 рік у відрядженні в військовій частині НОМЕР_1 не перебував. (т.1 а.с.48,49).
8. Згідно з довідками від 21 квітня 2023 року №313/11/2333, №313/11/2335 та №313/11/2337 у період з 30 квітня 2018 року по 05 березня 2022 року гербова печатка військової частини НОМЕР_2 використовувалась на Об`єднаному командному пункті Об`єднаних сил, керівництво на якому здійснювалось Командувачем об`єднаних сил апарату Головнокомандувача Збройних Сил України; з 05 березня по 10 червня 2022 року використовувалась Угрупованням об`єднаних сил, керівництво на якому здійснювалось Командувачем відповідного угруповання, з 11 червня 2022 року по теперішній час використовується оперативно-стратегічним угрупованням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (далі - ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), керівництво на якому здійснювалось Командиром відповідного угруповання (т.1а.с.50 - 52).
9. Відповідно до архівної довідки Галузевого державного архіву міністерства оборони України на адвокатський запит від 25 квітня 2023 року на № 25/04 у Колекції особових справ, яка знаходиться на зберіганні в ГДА Міноброни відсутні особові справи, зокрема ОСОБА_1 .
10. У період з березня 2022 року по вересень 2023 року ОСОБА_1 нараховувалася та виплачувалася додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 грн.
11. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 01 листопада 2022 року 447-аг «Про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану особовому складу військової частини НОМЕР_3 », за період з 11 червня по 28 серпня 2022 року наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 100 000,00 грн військовослужбовцям військової частини НОМЕР_3 , зокрема, солдату ОСОБА_1 (п. 38), військова частина НОМЕР_4 , підстава: довідка військової частини НОМЕР_1 від 07 жовтня 2022 року № ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_1 /8/1337 (вх. № 1168/2 від 01 листопада 2022 року).
11.1. У довідці військової частини НОМЕР_8 (код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) від 07 жовтня 2022 року № ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_1 /8/1337 зазначено, що вона видана нижчепереліченим військовослужбовцям сумісного командного пункту авіації та протиповітряної оборони ОКП оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (зокрема ОСОБА_1 ), які проходять службу у військовій частині НОМЕР_10 та з 11 червня по 28 серпня 2022 року приймали безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) (том ІІ а.с. 19, 20).
12. З метою отримання інформації з приводу участі позивача у бойових діях у період з 24 лютого по 29 серпня 2022 року, підстав невиплати йому додаткової винагороди за указаний період та перебування його у відрядженні, адвокатом ОСОБА_1 було направлено запит на адресу військової частини НОМЕР_3 (на фінансовому забезпеченні, в якій перебуває військова частини НОМЕР_4 , як її структурний підрозділ).
13. На виконання адвокатського запиту, листом від 28 грудня 2022 року №350/303/2/2252 військова частина НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_11 ), з поміж-іншого, повідомила, що у період з 13 квітня по 29 серпня 2022 року ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. У цьому листі також зазначено, що позивач перебував у відрядженні, що підтверджується наказами НГШ ЗСУ від 18 січня 2022 року №8/дск та ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 13 червня 2022 року №4/дск і станом на 28 грудня 2022 року здійснено виплати у межах фінансування.
14. На виконання запиту адвоката, військовою частиною НОМЕР_5 був надісланий лист від 19 січня 2023 року №350/174/28/68/пс в якому, зокрема, було повідомлено, що на адресу військової частини НОМЕР_3 надійшла довідка від 07 жовтня 2022 року № ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_1 /8/1337 щодо участі ОСОБА_1 у бойових діях у складі оперативно-стратегічного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у період з 11 червня по 28 серпня 2022 року, на підставі якої, надалі і було здійснене нарахування додаткової винагороди, згідно протоколом від 31 жовтня 2022 року №9 та наказом № 447-аг. Проте документів, що підтверджують безпосередню участь позивача у таких діях у період з 24 лютого по 10 червня 2022 року на адресу військової частини НОМЕР_3 не надходило і не надавалось (том І а.с. 22).
15. Подібну відповідь щодо виплат здійснених старшому солдату ОСОБА_1 надано і в листі ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_12 ) від 03 лютого 2023 року № 350/147/2/185ж.
16. Предметом спору у цій справі є відмова військової частини видати довідку про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні ним здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. 
ІІІ. Рішення судів першої, апеляційної й касаційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
17. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2025 року, в позові відмовлено. 
17.1. Вирішуючи спір та відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідки командира військової частини, виданої за формою, затвердженою додатком до Порядку та умов виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги військовослужбовцям Збройних Сил України, встановленого рішенням Міністра Оборони України від 25 березня 2022 року № 248/1298 (далі - Рішення № 248/1298). Проте, у матеріалах справи відсутні докази того, що у відповідачів у наявності були документи, передбачені Рішенням №248/1298 та Окремим дорученням, а саме бойові накази, журнали бойових дій, рапорти командира підрозділу, довідки командира військової частини із зазначенням документів, що визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 Окремого доручення, які підтверджують участь позивача у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у період з 24 лютого по 10 червня 2022 року.
17.2. Перевіряючи рішення суду першої інстанції та залишаючи його без змін, суд апеляційної інстанції додатково указав, що належним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 було б звернення до військової частини НОМЕР_3 , як військової частини, яка мала виплачувати спірну додаткову винагороду, з позовом про стягнення відповідних коштів та з наявними у позивача доказами. Однак, за умови первинного визначення позивачем в якості відповідача військової частини НОМЕР_1 , колегія суддів позбавлена можливості зобов`язувати військову частину НОМЕР_3 вчиняти будь-які дії. Такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов, аналізуючи норми Закону України від 18 січня 2018 року № 2268-VIII «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» (далі - Закон № 2268-VIII; втратив чинність 07 травня 2022 року), надані позивачем докази та відкриті джерела інформації. Так, суд апеляційної інстанції, посиланням на положення статті 9 Закону № 2268-VIII висновував, що керівництво силами та засобами Збройних Сил України, інших утворень та служб, які залучаються до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації безпосередньо у Донецькій та Луганській областях, здійснює Командувач об`єднаних сил, який призначається Президентом України за поданням начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України, а військовослужбовці, які залучаються до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях, на час проведення таких заходів підпорядковуються Командувачу об`єднаних сил, рішення якого є обов`язковими до виконання. Водночас станом на лютий 2022 року Командувачем об`єднаних сил був генерал-лейтенант ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) є іншою структурою військового управління, юрисдикція якої поширюється на всю територію України. Суд апеляційної інстанції указав, що станом на лютий 2022 року Командувачем об`єднаних сил Збройних Сил України був генерал-лейтенант ОСОБА_3 , отже Командувач об`єднаних сил та Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України є різними посадовими особами в різних органах військового управління, з різною територіальною юрисдикцією і ці обставини підтверджують доводи військової частини НОМЕР_1 про те, що позивач за 2022 рік у відрядження до військової частини НОМЕР_1 не прибував. Проставлення гербової печатки військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), який є ідентичним коду військовій частині НОМЕР_1 ) на наказах Командувача об`єднаних сил ОСОБА_4 , не підтверджує доводів ОСОБА_1 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 є одним органом, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_5 є різними органами військового управління, з різним керівництвом та з різною територіальною юрисдикцією.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції, вимоги касаційної скарги та аргументи сторін
18. Не погоджуючись із судовими рішеннями, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
19. Заявник зазначив, що, вирішуючи спір, суди неправильно застосували положення пункту 1 постанови КМУ № 168 та телеграми Міністра оборони України від 25 березня 2022 року №248/1298 (далі - телеграма МОУ № 248/1298) в частині визначення належного суб`єкта, зобов`язаного видавати довідку про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
19.1. Також ОСОБА_1 указав, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, зважаючи на чисельні випадки звернення військовослужбовців щодо реалізації права на збільшену додаткову винагороду на період дії воєнного стану. Водночас адміністративними судами приймаються прямо протилежні рішення у вирішенні ідентичних спорів.
19.2. Заявник наголошує, що у справі № 826/7869/17 Верховний Суд указав, що «Тимчасовою Доктриною підготовки та застосування Збройних Сил України визначено, що оперативне угруповання військ - це оперативно-стратегічне угруповання, до складу якого входить декілька оперативно - тактичних угруповань оперативного командування та інші військові частини, які призначені для його посилення, з видів Збройних Сил України, інших військових формувань та правоохоронних органів. Утворюється оперативне угруповання військ під час оголошення в державі правового режиму воєнного стану. ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_1 ) структурно складається із двох основних частин структурних підрозділів: перша частина - Головний командний центр Збройних Сил України, який призначений для організації бойового управління Збройними Силами України у т.ч. частинами безпосереднього підпорядкування; друга частина - структурні підрозділи Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, які в особливий період здійснюють безпосереднє управління військами у ході ведення міжвидової операції оперативно - стратегічного угруповання» (п.п. 39, 40 постанови ВС). 
19.3. Отже, на думку ОСОБА_1 , можна зробити висновок, що відповідач наділений повноваженнями створювати необхідні оперативно - стратегічні угруповання, чим і пояснюється наявність у створених оперативно-стратегічних угруповань (ООС, Лиман, Хортиця та інші) та наявність декількох печаток відповідача (військової частини НОМЕР_1 ). А оскільки вказані угруповання є тимчасовими, створюються для виконання певних завдань і не є юридичними особами, то саме військова частина НОМЕР_1 і є належним відповідачем у цій справі. Проте суди першої та апеляційної інстанцій неповно, необ`єктивно та невсебічно встановили обставини справи, не надали належної оцінки кожному доказу окремо і їх сукупності, а тому дійшли помилкового висновку про відсутність ознак протиправної бездіяльності відповідача, що призвело до порушення прав позивача.
20. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 квітня 2025 року визначено склад колегії суддів для розгляду касаційної скарги: головуючий суддя - Мартинюк Н.М., судді: Жук А.В., Мельник-Томенко Ж.М.
21. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 01 травня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 з тих підстав, що зазначена справа стосується питання права, яке має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування положень постанови КМУ № 168 та телеграми Міністра оборони України від 25 березня 2022 року №248/1298 у подібних правовідносинах. 
22. У відзиві на касаційну скаргу військова частина НОМЕР_1 просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, посилаючись на те, що під час розгляду цієї справи в судах попередніх інстанцій були досліджені питання, які мають істотне значення по суті справи. 
22.1. Відповідач наголошує, що військова частина НОМЕР_1 не є розпорядником інформації яку позивач просить зазначити у довідці, оскільки згідно з пунктом 3 телеграми Міністра оборони України від 25 березня 2022 року №248/1298 про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини до якої відряджений військовослужбовець. Отже, відповідно до вимог телеграми Міністра оборони України від 25 березня 2022 року №248/1298 та окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/з/29 військова частина НОМЕР_1 не уповноважена надавати такі довідки, так як перебувала в пункті постійної дислокації в АДРЕСА_2 .
22.2. Військова частина НОМЕР_1 указує, що за приписами пункту 8 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (далі - Порядок № 413), для надання статусу учасника бойових дій заявникам з числа осіб, зазначених у пункті 19 частини першої статті 6 Закону, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій протягом 30 календарних днів з дня участі осіб у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання травм (поранень, контузій, каліцтв) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу заявники, довідки за формою згідно з додатком 6 або додатком 7. Отже, довідку видає військова частина, де проходить службу військовослужбовець.
22.3. Підсумовуючи викладене, військова частина НОМЕР_1 констатувала, що вона є неналежним відповідачем і не є розпорядником інформації яку позивач просить зазначити у довідці, а ОСОБА_1 позовні вимоги не обґрунтував обов`язком військової частини НОМЕР_1 надати довідку передбачену додатком № 6 Порядку №413.
23. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03 липня 2025 року призначено розгляд справи в порядку письмового провадження.
24. 22 вересня 2025 року від військової частини НОМЕР_1 надійшли додаткові пояснення у справі, в яких відповідач наголосив на відсутності належних доказів про безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії позивача у складі військової частини НОМЕР_1 , а також перебування його на будь-якому (грошовому, продовольчому, речовому тощо) забезпеченні у відповідача. Також військова частина НОМЕР_1 повідомила, що угруповання об`єднаних сил створювалось та припиняло існування за рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України, то, на її думку, належним відповідачем у справі повинен бути Генеральний штаб Збройних Сил України (код ЄДРПОУ 22991050, проспект Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03168), як суб`єкт владних повноважень в розумінні КАС України, оскільки ні оперативно-стратегічне угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ні угруповання об`єднаних сил, які на даний час вже припинили своє існування, не є і не були юридичними особами.
25. У зв`язку з перебуванням судді Мартинюк Н.М. у відпустці по вагітності та пологах, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 вересня 2025 року визначено інший склад колегії суддів для розгляду касаційної скарги: головуючий суддя - Уханенко С.А., судді: Жук А.В., Кашпур О.В.
26. 29 вересня 2025 року від представниці ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення доказів у справі, яке Верховний Суд відхиляє, з огляду на приписи частини другої статті 241 КАС України.
27. 28 квітня 2026 року від військової частини НОМЕР_1 надійшли чергові додаткові пояснення у справі, в яких відповідач повторно висловив свої аргументи, подібні мотивам, викладеним у його попередній заяві від 22 вересня 2025 року.
V. Джерела права й акти їхнього застосування
28. За правилами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
29. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який установлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі (далі - Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
30. Частиною четвертою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» установлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
31. Відповідно до статті 8 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1934-XII «Про Збройні Сили України» (далі - Закон № 1934-XII) Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, в тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення (абзац другий частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII).
32. На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 168, пунктом 1 якої передбачено, що на період дії воєнного стану окремим категоріям осіб, зокрема військовослужбовцям Збройних Сил, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
33. З метою врегулювання питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої КМУ № 168 посадовим особам Збройних Сил України Міністерством оборони України було надіслано телеграму № 248/1298, згідно з абзацом 3 пункту 3 якої, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
33.1. Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець ( абзац 4 пункту 3 телеграми МОУ № 248/1298).
Форма такої довідки затверджена у додатку № 1 до телеграми МОУ № 248/1298.
34. Також, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168, Міністр оборони України видав директиви від 07 березня 2022 року №248/1217, від 25 березня 2022 року № 248/1298, від 18 квітня 2022 року № 248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) у формі телеграм (діяли до 01 червня 2022 року), а потім окреме доручення від 23 червня 2022 № 912/з/29.
35. Пунктом 4 телеграми МОУ № 248/1298 (у редакції телеграми від 18 квітня 2022 року № 248/1529) передбачено, що Міністр оборони установив командирам тих військових частин (установ), що входять до складу створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) та виконують завдання в районі ведення воєнних (бойових) дій, та до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цієї телеграми.
36. У підставах про видання такої довідки обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цієї телеграми.
37. У пункті 5 телеграми МОУ №248/1298 Міністр оборони установив виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) по особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 зазначеного окремого доручення).
38. За умовами частини першої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
39. За приписами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі .
VI. Позиція Верховного Суду
40. Питанням, яке суд касаційної інстанції має вирішити в межах розгляду цієї справи, є перевірка аргументів ОСОБА_1 щодо правильності застосування судами положень пункту 1 постанови КМУ №168 та телеграми МОУ №248/1298, шляхом формування відповідного висновку Верховного Суду щодо указаних норм, за обставин, установлених судами у цій справі, що мають індивідуальні особливості.
41. Ключовими аргументами касаційної скарги ОСОБА_1 є:
- керівництвом військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 не дотримано обов`язку оформлення документів, що підтверджують його безпосередню участь у бойових діях у період з 24 лютого по 10 червня 2022 року; 
- оперативно-стратегічні угрупованння (ООС, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та інші) були розгорнуті за рахунок військової частини НОМЕР_1 , що нею не заперечується, і про що свідчить наявність декількох печаток відповідача, з літерними індексами ІІ, ІІІ, тощо. А оскільки вказані угруповання є тимчасовими, створюються для виконання певних завдань і не є юридичними особами, то саме військова частина НОМЕР_1 і є належним відповідачем у цій справі.
42. Водночас військова частина НОМЕР_1 заперечує перебування ОСОБА_1 у підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 у спірний період, оскільки, за твердженням відповідача, позивач перебував у відрядженні до об`єднаного командного пункту Об`єднаних сил і в посвідченні від 13 квітня 2022 року № 372/2/14 міститься печатка військової частини НОМЕР_1 ІІ.
43. Верховний Суд зазначає, що вирішенню у цій справі питання наявності у позивача права на додаткові виплати безумовно передує встановлення дійсних фактів, що утворюють спірні відносини, урегульовані нормами права, застосованими судами попередніх інстанцій. 
44. Так, за умовами телеграми МОУ № 248/1298 виключним та відповідальним суб`єктом за оформлення та видачу довідки про підтвердження безпосередньої участі відрядженого військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії, є командир тієї військової частини, до якої такий військовослужбовець був відряджений.
45. Як установлено судами і не заперечується учасниками справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_10 , яка є структурних підрозділом та перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_3 . Відповідно до посвідчення про відрядження від 27 січня 2022 року №372/2/30, позивач був відряджений у підпорядкування Командувача ООС для виконання службових (бойових) завдань у районах проведення ООС з 27 січня 2022 року. Факт прибуття та вибуття позивача до місця відрядження засвідчено гербовою печаткою військової частини НОМЕР_1 II (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ). Однак, за обставинами цієї справи, суди попередніх інстанцій так і не установили де саме (у якому військовому угрупованні) проходив службу ОСОБА_1 і яке військове формування відповідало за документування управлінської (службової) діяльності зазначеного пункту управління у період з 24 лютого по 10 червня 2022 року.
46. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово підкреслював, що під час вирішення адміністративних спорів, суди насамперед повинні керуватися принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та виходячи з презумпції «винуватості» суб`єкта владних повноважень (стаття 77 КАС України).
47. Згідно з інформацією з довідок, наданих військовою частиною НОМЕР_1 від 21 квітня 2023 року №№ 313/11/2337, 313/11/2339 та 313/11/2335, гербова печатка НОМЕР_2 використовувалася наступним чином:
- у період з 30 квітня 2018 року по 05 березня 2022 року використовувалася на об`єднаному командному пункті Об`єднаних сил, керівництво на якому здійснювалося Командувачем об`єднаних сил апарату Головнокомандувача Збройних Сил України;
- у період з 05 березня по 10 червня 2022 року використовувалася угрупованням об`єднаних сил, керівництво на якому здійснювалося Командувачем відповідного угруповання, 
- з 11 червня 2022 року по теперішній час указану печатку використовує оперативно-стратегічне угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_2 », керівництво на якому здійснювалося командиром відповідного угруповання.
48. Разом з тим, питання куди фактично був відряджений військовослужбовець ОСОБА_1 , судами достеменно так і не з`ясоване, як і не встановлено які саме функції він виконував у районі проведення ООС, хто здійснював управління його діями, чиїм наказам він підпорядковувався, а також у складі якого тактичного угруповання і якої військової частини він проходив службу в цей період.
49. Верховний Суд зауважує, що визначення належного відповідача у цій категорії спорів має спиратися не лише на формальні ознаки такі як реквізити чи відмітки гербових печаток на документах про відрядження військовослужбовця, наявних у справі, а насамперед на встановленні та аналізі фактичних взаємовідносин між військовослужбовцем та органом військового управління, у зоні відповідальності якого цей військовослужбовець в межах спірного періоду перебував.
50. Так, за приписами частини третьої статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
51. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (частина четверта статті 48 КАС України).
52. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належного відповідача й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.
53. Верховний Суд зауважує, що позивач не завжди може правильно визначити відповідача і звертаючись до суду з адміністративним позовом, він, як правило, зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.
54. Перевіряючи рішення суду першої інстанції та залишаючи його без змін, суд апеляційної інстанції з-поміж іншого указав, що військова частина НОМЕР_1 не є належним відповідачем у справі, проте не перевірив належність до справи військової частини НОМЕР_1 II та не визначив її правовий статус, а також достеменно не пересвідчився у складі якого тактичного угруповання і якої військової частини позивач проходив службу під час його відрядження у підпорядкування Командувача ООС у період з 13 квітня по 10 червня 2022 року і місце дислокації військового підрозділу, в складі якого перебував ОСОБА_1 не встановлено.
Водночас додаткова інформація щодо правого статусу та організаційного співвідношення військових частин НОМЕР_13 та НОМЕР_15 допомогла би з`ясувати питання їхнього підпорядкування та організаційної структури, проте суд не ужив необхідних процесуальних заходів відповідно до положень КАС України та не витребував такі відомості від Міністерства оборони України.
55. Наведене свідчить про формування судами попередніх інстанцій висновків на неповно встановлених обставинах справи. 
56. Заперечуючи проти доводів позивача, військова частина НОМЕР_1 наполягає та категорично не погоджується з процесуальним статусом відповідача у цій справі, наголошуючи на відсутності облікових відомостей щодо ОСОБА_1 за спірний період з лютого по червень 2022 року. Водночас аргументи військової частини НОМЕР_1 частково спростовуються наданими позивачем доказами, проте достеменно встановити місце служби позивача у період з 24 лютого по 10 червня 2022 року, з наданих ним документів неможливо через неповноту інформації у них.
57. Так, копія посвідчення про відрядження від 27 січня 2022 року № 372/2/24 містить запис, що ОСОБА_1 відряджено у розпорядження Командувача ООС з 27 січня 2022 року (підстава наказ начальника ГШ ЗС України від 18 січня 2022 року № 8/дск), проте через погану якість печаток, всіх дат вибуття та прибуття неможливо визначити де саме перебував позивач. Отже, неможливо віднести цей доказ до достатнього доказу аби встановити згадані обставини.
58. Отже, для належного встановлення указаних обставин судами необхідно витребувати первинні документи, які відображають відрядження позивача до військових частин, інші документи, які відображають грошове, матеріально-технічне, продовольче забезпечення позивача під час проходження служби у спірний період та з`ясувати правовий статус військових формувань, де проходив службу позивач у спірний період.
59. Підсумовуючи викладене, Верховний Суд констатує, що перевірку аргументів позивача щодо правильності застосування судами положень пункту 1 постанови КМУ № 168 та телеграми МОУ № 248/1298 можливо було б зробити за умови відсутності спору щодо місця дислокації ОСОБА_1 , у зв`язку з чим відсутні підстави для формування відповідного висновку щодо застосування указаних норм.
60. За правилами пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
61. Відповідно до частини четвертої статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
62. За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим оскаржені судові рішення підлягають скасуванню, а справу необхідно направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
63. Під час нового розгляду судам попередніх інстанцій інстанції необхідно встановити склад військових формувань, як структурних підрозділів військової частини НОМЕР_1 станом на 2022 рік, з`ясувати в якому підрозділі у спірний період проходив службу ОСОБА_1 , шляхом витребування додаткових доказів, з урахуванням мотивувальної частини постанови Суду та перевірити аргументи позивача щодо його участі у бойових діях і права на отримання відповідної довідки, як способу захисту порушеного права.
VІI. Судові витрати
64. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність підстав, наведених у статтях 139, 140 КАС України, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2025 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду
3. Судові витрати не розподіляються.
4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя: С.А. Уханенко
Судді: А.В. Жук
О.В. Кашпур