ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/658/22	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Поліщук Л.В., Таран 

секретар судового засідання Шаповал А.В.

за участю представників сторін у справі:
Від Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів» - адвокат Стадник П.О.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль» - адвокат Цимбал С.Ю.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Екател Авто» - адвокат Богатирьов С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу: Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів»
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суддя суду першої інстанції Волков Р.В., м. Одеса, повний текст ухвали складено та підписано 13.02.2026
по справі №916/658/22
за позовом Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів»
до відповідачів:
1) Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів»
2) Приватного підприємства «Автолюбитель»
3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль»
4) Товариства з обмеженою відповідальністю «Екател Авто»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Одеської міської ради
про скасування рішень державних реєстраторів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, припинення права власності, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:
Описова частина.
У провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа № 916/658/22 за позовом Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» (позивач, заявник, ГО «ВСА») до Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів» (відповідач-1, ГО «ОООА»), Приватного підприємства «Автолюбитель» (відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль» (відповідач-3), Товариства з обмеженою відповідальністю «Екател Авто» (відповідач-4), за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Одеської міської ради про скасування рішень державних реєстраторів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, припинення права власності, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння.
Предметом позову у справі були наступні вимоги ГО «ВСА»:
1) скасувати рішення державних реєстраторів, а саме:
- рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації Корсун Олега Валерійовича від 22.04.2019 року № 46585740 про державну реєстрацію права власності на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В за Приватним підприємством «Автолюбитель»;
- рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Макогонюк Аліни Олександрівни від 07.08.2020 року № 53505067 про державну реєстрацію права власності на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В за Приватним підприємством «Автолюбитель»;
- рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецького Олександра Сергійовича від 25.06.2020 року № 52846508 про державну реєстрацію права власності на господарську будівлю, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 за Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів»;
- рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області Бардакова Євгена Віталійовича від 02.09.2020 року № 53866410 про державну реєстрацію права власності на автостоянку, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 за Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів»;
2) визнати недійсними наступні договори купівлі-продажу:
- Договір купівлі-продажу від 12.04.2006 року, укладений між Одеською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів та Приватним підприємством «АВТОЛЮБИТЕЛЬ», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куценко В.Д., зареєстрований в реєстрі за № 2584;
- Договір купівлі-продажу від 22.10.2021 року, укладений між Приватним підприємством «АВТОЛЮБИТЕЛЬ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Янковською О.С., зареєстрований в реєстрі за № 2036;
- Договір купівлі-продажу від 09.03.2021 року, укладений між Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКАТЕЛ АВТО», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котом Д.Г., зареєстрований в реєстрі за № 174;
3) припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ» (код ЄДРПОУ 31817925, місцезнаходження: 65088, м. Одеса, Люстдорфська дорога, буд. 92/94) на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1816387251101);
4) припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКАТЕЛ АВТО» (код ЄДРПОУ 43768541, місцезнаходження: 65016, м. Одеса, пров. Ванний, буд. 1-А, кв. 75) на автостоянку, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2109248351101);
5) визнати за Громадською організацією «Всеукраїнська спілка автомобілістів» (код ЄДРПОУ 00023857, місцезнаходження: 03508, м. Київ, вул. Леваневського, буд. 6) право власності на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В, загальною площею 226,1 кв.м, який складається із приміщень: літ. «А» - виробниче, площею 56,1 кв.м; літ. «Б» - виробниче, площею 114,9 кв.м; літ. «Г» - цех, площею 9,8 кв.м; літ. «Д» - вбиральня, площею 3,00 кв.м; літ. «Е» - сарай, площею 2,4 кв.м; літ. «Ж» - гараж, площею 22,9 кв.м; літ. «З» - гараж, площею 17,00 кв.м; 1,2 - огорожа, І- мостіння, навіси під літ. В, Г, Д, Е, Є, Ж, З, К, Л, М;
6) витребувати з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ» (код ЄДРПОУ 31817925, місцезнаходження: 65088, м. Одеса, Люстдорфська дорога, буд. 92/94) на користь Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» (код ЄДРПОУ 00023857, місцезнаходження: 03508. м. Київ, вул. Леваневського, буд. 6) виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.10.2022, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.2023, у задоволенні позову відмовлено повністю.
16.12.2025 представник позивача подав до Господарського суду Одеської області заяву (вх. № 1979/25) про перегляд судового рішення від 27.10.2022 у справі № 916/658/22 за нововиявленими обставинами, в якій просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
В обґрунтування заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами представник позивача, із посиланням на п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України, покликається на існування істотних обставин, які не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі позивачу на час розгляду справи, а саме на прийняття П`ятим апеляційним адміністративним судом постанови від 19.11.2025 у справі № 2а-2193/09/1570, якою апеляційну скаргу Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25.02.2009 скасовано, провадження у справі за позовом Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» до Головного управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії закрито, роз`яснено позивачеві право на звернення з позовом до суду в порядку господарського судочинства.
Вказує, що на даний час достеменно встановлено, що ГО «ОООА» зареєструвала Статут в редакції від 2008 року без правових підстав та тільки за наявності судового рішення, яке на даний час скасовано.
На думку заявника, вказаною постановою встановлено обставини приналежності ГО «ОООА» до ГО «ВСА», як місцевого осередку, що є важливим доказом у рамках даної справи.
Заявник вважає, що посилання суду першої інстанції на відсутність доказів на підтвердження права власності позивача на спірне майно на даний час можуть бути спростовані, оскільки судовим рішенням у справі № 2а-2193/09/1570 встановлено незаконність реєстрації Статуту ГО «ОООА» в редакції від 2008 року, а отже і неможливість набуття у власність місцевим осередком майна та належність всього закріпленого за ГО «ОООА» майна саме ГО «ВСА».
Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 у задоволенні заяви (вх. № 2-1979/25 від 16.12.2025) представника Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 916/658/22 відмовлено; залишено в силі рішення Господарського суду Одеської області від 27.10.2022 у справі № 916/658/22; клопотання (вх. № 2-108/26 від 27.01.2026) представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Екател Авто» про скасування заходів забезпечення позову задоволено; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.12.2025 у справі № 916/658/22; стягнуто з Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль» 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, оскільки обґрунтування заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами фактично стосуються повторного дослідження обставин справи № 916/658/22, що вже були встановлені судом під час її розгляду, та переоцінки тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом в процесі розгляду цієї справи, що відповідно до вимог процесуального закону не може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами та не впливає на суть рішення Господарського суду Одеської області від 27.10.2022 у справі № 916/658/22.
Аргументи учасників справи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по справі №916/658/22.
Апелянт вказав, що на даний час стали відомі обставини, які є істотними для справи, проте не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, а саме П`ятим апеляційним адміністративним судом прийнято постанову від 19.11.2025 року у справі №2а-2193/09/1570.
Апелянт зазначив, що постановою від 19.11.2025 року у справі № 2а-2193/09/1570 апеляційну скаргу Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» - задовольнили частково, Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2009 року – скасували, провадження у справі за позовом Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» до Головного управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії - закрили. Роз`яснили позивачеві право на звернення з позовом до суду в порядку господарського судочинства. Тобто, на даний час достеменно встановлено, що ГО «ОООА» зареєструвала статут в редакції від 2008 року без правових підстав, та тільки за наявності судового рішення, яке на даний час скасовано.
Апелянт вказав, що посилання суду першої інстанції на відсутність доказів на підтвердження права власності на спірне майно Позивача на даний час можуть бути спростовані, оскільки судовим рішенням у справі № 2а-2193/09/1570 встановлено незаконність реєстрації статуту ГО «ОООА» в редакції від 2008 року, а отже і неможливість набуття у власність місцевим осередком майна та належність всього закріпленого за ГО «ОООА» майна саме ГО «ВСА».
Апелянт вважає, що в силу скасування постанови, яка зобов`язувала Головне Управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України зареєструвати нову редакцію Статуту Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів», затверджену Постановою 15-ї позачергової конференції Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів від 26.09.2008 року ГО «ВСА» вважає, що вимога про витребування з володіння ГО «ОООА» майна, яке належить Позивачу та було зареєстроване за ГО «ОООА» на підставі статуту в редакції від 2008 року, є законною та обгрунтованою і мала бути задоволена судом.
Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 року у справі №916/658/22 та ухвалити нове рішення, яким заяву (вх. № 2-1979/25 від 16.12.2025) представника Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» задовольнити.
Короткий зміст вимог відзиву на апеляційну скаргу.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль» надійшов відзив на апеляційну скаргу Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по справі №916/658/22.
ТОВ «Стиль» зазначає, що жодні судові рішення в інших справах, які стосуються оцінки корпоративних прав позивача щодо управління його місцевими осередками та (не)законності реєстрації статутів, зокрема у справі № 2а-2193/09/1570, не можуть вплинути на рішення суду у даній справі № 916/658/22, яке стосується захисту права власності на нерухоме майно, передумовою чого за будь-яких обставин є доведення обставин виникнення саме у позивача відповідного права власності, що, у свою чергу, не може підтверджуватися положеннями будь-яких статутів. Таке право може підтверджуватися тільки правовстановлюючими документами.
ТОВ «Стиль» вказує, що у даному випадку відсутня така ознака, що робить допустимим перегляд судового рішення, яке набрало законної сили, як істотність певних обставин, врахування яких, були б вони відомі суду, мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.
ТОВ «Стиль» зазначив, що сама по собі обставина появи постанови апеляційного суду від 19.11.2025 у справі № 2а-2193/09/1570 не є нововиявленою обставиною у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України, оскільки явно не відповідає таким ознакам, як існування такої постанови на час розгляду справи № 916/658/22, коли суд мав би встановити цю обставину (наявність зазначеної постанови), однак не встановив.
На переконання ТОВ «Стиль» зміст заяви ГО «ВСА» від 16.12.2025 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та подальшої апеляційної скарги свідчить про намагання домогтися переоцінки справи за відсутності обставин, які відповідають критеріям нововиявлених.
Керуючись викладеним вище, ТОВ «Стиль» просить залишити апеляційну скаргу Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 року у справі № 916/658/22 – без змін.
Відзив, поданий з пропуском строку.
30.04.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів» надійшов відзив на апеляційну скаргу Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по справі №916/658/22.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 22.04.2026.
Таким чином, відзив було подано з пропуском строку, встановленого судом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Отже, встановлений судом строк на подання відзиву на апеляційну скаргу може бути продовжений в разі подання відповідного клопотання до закінчення строку на подання відзиву. 
Однак, Громадська організація «Одеська обласна організація автомобілістів» не зверталася з клопотанням про продовження строку на подання відзиву на апеляційну скаргу до закінчення такого строку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
З огляду на викладене вище, колегія суддів залишає без розгляду відзив Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів» на апеляційну скаргу Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по справі №916/658/22.
Щодо клопотання Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів» про долучення доказів, колегія суддів зазначає наступне.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів» про долучення доказів, а саме постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 травня 2026 року по справі № 2а-2193/09/1570.
Згідно із частиною другою статті 80 ГПК позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина восьма статті 80 ГПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до правових позицій ВС КГС, викладених у постановах від 13.04.2021 у справі №909/722/14 та від 1 липня 2021 року по справі 46/603, положення ч. 3 ст. 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи" і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). Недоведеність таких обставин виключає процесуальні підстави для дослідження апеляційним судом таких додаткових доказів. Положення статті 269 ГПК України є універсальними і застосовуються судом апеляційної інстанції у всіх категоріях спорів.
Системний аналіз статей 80, 269 ГПК України свідчить про те, що докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом та винесення оскаржуваного рішення. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у т.ч. апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.
Отже, така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання сторонами таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.
Правова позиція з цього питання викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №911/3250/16, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі №913/632/17 та від 06.03.2019 у справі №916/4692/15, від 11.09.2019 у справі № 922/393/18, від 16.12.2020 у справі № 908/1908/19.
Враховуючи те, що постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 травня 2026 року по справі № 2а-2193/09/1570 не існувала на момент розгляду заяви судом першої інстанції, то такий доказ залишається без розгляду та не приймається колегією суддів до уваги.
Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/658/22 було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді – Богатиря К.В., судді Поліщук Л.В., Таран С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026.
На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №916/658/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по справі №916/658/22 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/658/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/658/22.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2026 апеляційну скаргу Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по справі №916/658/22 - залишено без руху; встановлено Громадській організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 2 662,40 грн - протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої були долучені докази сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 2 662,40 грн.
Таким чином, недоліки апеляційної скарги були усунуті.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по справі №916/658/22; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 22.04.2026; призначено справу №916/658/22 до розгляду на 30.04.2026 о 11:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.
30.04.2026 у судовому засіданні прийняли участь представник ГО «Одеська обласна організація автомобілістів» адвокат Стадник П.О. та представник ТОВ «Стиль» - адвокат Цимбал С.Ю.
Представники інших учасників справи у судове засідання не з`явилися.
30.04.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Екател Авто» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано тим, що представник відповідача - адвокат Богатирьов С.А. у зв`язку з хворобою не зможе прийняти участь у судовому засіданні. На підтвердження даних обставин в матеріалах справи міститься довідка ТОВ «КДЦ Нейро-Кардіо Лаб» про перебування Богатирьова С.А. на амбулаторно-курсовому лікуванні.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.04.2026 вирішено розглянути справу №916/658/22 у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; відкладено розгляд справи №916/658/22 на 18.06.2026 о 10:30; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: місто Одеса, проспект Шевченка, 29, в залі засідань № 7, 3-й поверх; явка представників учасників у справі не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.
18.06.2026 у судовому засіданні прийняли участь представник Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів» - адвокат Стадник П.О., представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль» - адвокат Цимбал С.Ю. та представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Екател Авто» - адвокат Богатирьов С.А.
Представники інших учасників справи у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, чс та місце його проведення повідомлялися належним чином.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Відповідно до п. 2, 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.04.2026, якою відкладено розгляд справи №916/658/22 на 18.06.2026 о 10:30, була отримана в електронному кабінеті Громадською організацією "Всеукраїнська спілка автомобілістів" – 30.04.2026, Одеською міською радою – 30.04.2026.
Крім того, копія даної ухвали направлялася засобами поштовго зв`язку на адресу Приватного підприємства "Автолюбитель", однак повернулася без вручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 18.06.2026, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по справі №916/658/22, до суду не повідомлялося.
Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по справі №916/658/22 по суті, не дивлячись на відсутність представників окремих учасників у справі, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність зазначених представників у даному випадку не повинно заважати здійсненню правосуддя.
Мотивувальна частина.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.
Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (res judicata), який, inter alia (серед іншого), вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. Така процедура сама по собі не суперечить принципу юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення ЄСПЛ у справі "Желтяков проти України" № 4994/04 від 09.06.2011, від 26.06.2018 у справі "Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union проти України").
За приписами частин 1, 2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України (надалі також - ГПК України), рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Поряд з тим перегляд судових рішень за нововиявленою обставиною є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин (постанова Верховного Суду від 31.05.2022 у справі № 923/719/17).
Передбачений нормами глави 3 розділу IV Господарського процесуального кодексу України перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин та має свої особливості.
До нововиявлених обставин належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.
Необхідними ознаками нововиявлених обставин є одночасна відповідність таким трьом умовам: по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність таких обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийнято).
У цьому висновку Південно-західний апеляційний господарський суд звертається до правової позиції Верховного Суду, що неодноразово викладалась в питанні визнання ознак нововиявлених обставин у господарському процесі, зокрема у постановах від 03.04.2018 у справі №910/6052/16 та від 07.08.2018 у справі №915/1708/14 та від 19.05.2020 у справі №910/19793/14, від 25.08.2020 у справі №910/6052/16, від 07.10.2020 у справі №922/1026/19.
Сталість наведеної правової позиції Верховного Суду підтверджується послідовно викладеною правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а, відповідно до якої нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість, ухваленого без їх урахування, судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.
Необхідними ознаками нововиявлених обставин є:
- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;
- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;
- істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).
Звертаючись до категорії «істотності» апеляційний суд зазначає, що питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним і вирішується судом, який розглядає відповідну заяву у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи могли ці обставини спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби зазначена обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (правова позиція Верховного Суду, викладена у пункті 3.2. постанови від 17.09.2019 у справі № 910/17258/17).
Стосовно підстав для перегляду судового рішення за нововиявлених обставинами апеляційний суд також звертається до практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Праведная проти Росії” від 18.11.2004).
Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, якщо ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. При цьому, результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, та встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору.
Підсумовуючи викладене вище, слід вказати, що нововиявлена обставина - це юридичний факт, який:
- передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин;
- має істотне значення для правильного вирішення конкретної справи, оскільки якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акту, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду;
- існував на момент звернення заявника до суду і під час розгляду справи судом;
- не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.
До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.
Наведена вище правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі №904/10560/17.
На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду про неї дані.
Здійснюючи процедуру перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін.
Перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення, для досягнення істини у справі (пункти 7.4-7.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №19/028-10/13).
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2020 у справі №910/8113/16 висловила правову позицію, відповідно до якої суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Наведене вище свідчить про сталу та послідовну правову практику Верховного Суду у питанні застосування норм процесуального права, якими визначено порядок перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.
Відповідно до частини четвертої статті 320 Господарського процесуального кодексу України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:
1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;
2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Не можуть бути визнані нововиявленими обставини викладені в іншій справі висновки суду (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 909/1056/15, від 14.07.2020 у справі № 910/2923/15-г та від 15.01.2020 у справі № 916/24/17).
Так, як вбачається з матеріалів справи та зазначено по тексту постанови вище, рішенням Господарського суду Одеської області від 27.10.2022 у справі № 916/658/22 у задоволенні позову ГО «ВСА» про скасування рішень державних реєстраторів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, припинення права власності, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.2023 апеляційну скаргу ГО «ВСА» залишено без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 27.10.2022 у справі № 916/658/22 залишено без змін, тобто визнано таким, що прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права, та з урахуванням судової практики, сформованої на момент розгляду справи.
Ухвалами Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2023 та від 08.08.2023 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 916/658/22 за касаційною скаргою ГО «ВСА»» на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.2023 та рішення Господарського суду Одеської області від 27.10.2022.
При ухваленні рішення, яке позивач просить переглянути, суд встановив, що позов ГО «ВСА» в частині вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння є віндикаційним. Так, суд відмовив у задоволенні заявлених вимог про скасування рішень державних реєстраторів, припинення права власності відповідача-3 та відповідача-4 на спірне майно, визнання права власності позивача на спірне майно, оскільки такий спосіб захисту не є ефективним, що згідно з практикою Верховного Суду є самостійною підставою для відмови у позові й виключає необхідність надання оцінки діям відповідачів та інших осіб щодо цього майна. Разом з тим, суд встановив, що у матеріалах справи відсутні будь-які правовстановлюючі документи, які б підтверджували наявність у позивача права власності на спірне нерухоме майно або можливість набуття такого права на законних підставах. В матеріалах справи також були відсутні докази, з яких можна було б встановити прийняття позивачем рішень щодо спірного майна, зокрема, щодо передачі такого майна на праві господарського відання чи оперативного управління відповідачу-1. Позивач також не надав доказів участі у створенні чи фінансуванні спірного нерухомого майна, а також не довів наявності у ГО «ВСА» елементів змісту права власності щодо такого майна в розумінні статті 317 Цивільного кодексу України - права володіння, користування чи розпорядження.
За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позивач у даній справі не довів порушення своїх прав та законних інтересів.
При цьому суд зазначив, що твердження позивача щодо володіння спірним майном зводяться до цитування норм різних редакцій статутів ГО «ВСА» стосовно того, що відповідач-1 являється місцевим осередком позивача та не мав права вчиняти жодних дій зі спірним майном. Натомість предмет спору у справі №916/658/22 стосується виключно захисту права власності позивача на спірну нерухомість, яке позивач намагається захистити крізь призму своїх корпоративних прав щодо управління місцевими осередками, а не шляхом подання належних та допустимих доказів існування у нього права власності на спірне майно.
В свою чергу, в обґрунтування заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заявник посиланням на п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України, та вказує на існування істотних обставин, які не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі позивачу на час розгляду справи, а саме на прийняття П`ятим апеляційним адміністративним судом постанови від 19.11.2025 у справі № 2а-2193/09/1570, якою апеляційну скаргу Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25.02.2009 скасовано, провадження у справі за позовом Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» до Головного управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії закрито, роз`яснено позивачеві право на звернення з позовом до суду в порядку господарського судочинства.
На переконання заявника, на даний час достеменно встановлено, що ГО «ОООА» зареєструвала Статут в редакції від 2008 року без правових підстав та тільки за наявності судового рішення, яке на даний час скасовано.
На думку заявника, вказаною постановою встановлено обставини приналежності ГО «ОООА» до ГО «ВСА», як місцевого осередку, що є важливим доказом у рамках даної справи.
За посиланнями заявника, в силу скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 25.02.2009, яка зобов`язувала Головне Управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України зареєструвати нову редакцію Статуту ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів», затверджену постановою 15-ї позачергової конференції Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів від 26.09.2008, вимога про витребування з володіння ГО «ОООА» майна, яке було зареєстроване за ГО «ОООА» на підставі статуту в редакції від 2008 року, є законною та обґрунтованою і може бути задоволена судом.
В той же час, як вірно вказав суд першої інстанції, прийняття П`ятим апеляційним адміністративним судом постанови від 19.11.2025 у справі № 2а-2193/09/1570, якою скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25.02.2009, не може вважатися нововиявленою обставиною, оскільки суд не обґрунтовував судове рішення, що переглядається, скасованою постановою.
Висновки суду ґрунтувалися насамперед на відсутності у матеріалах справи належних та допустимих доказів наявності у ГО «ВСА» права власності на спірне майно, а не преюдиційністю спору в адміністративній справі № 2а-2193/09/1570.
З урахуванням наведеного, суд зазначає, що скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 25.02.2009 у справі № 2а-2193/09/1570 не впливає на правильність висновків суду у справі № 916/658/22.
Також суд зазначає, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі № 2а-2193/09/1570 спір по суті не розглянуто, а за наслідками апеляційного перегляду закрито провадження у справі, а отже вказана постанова не є судовим рішенням, яким розглянуто спір по суті.
На переконання колегії суддів, заявником не доведено наявності такої необхідної складової для визнання певних обставин нововиявленими як їх істотність, тобто коли врахування їх судом вплинуло б на юридичну оцінку обставин справи та мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.
З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, оскільки обґрунтування заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами фактично стосуються повторного дослідження обставин справи № 916/658/22, які вже були встановлені судом під час її розгляду, та переоцінки тих доказів, які вже оцінювалися судом в процесі розгляду данної справи, що відповідно до вимог процесуального закону не може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами та не впливає на суть рішення Господарського суду Одеської області від 27.10.2022 у справі № 916/658/22.
Таким чином, заява Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає, у зв`язку з чим рішення Господарського суду Одеської області від 27.10.2022 у справі № 916/658/22 залишається в силі.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.12.2025 заяву (вх. № 2-1976/25 від 16.12.2025) представника Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» про забезпечення позову – задоволено; заборонено усім державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування та органів державної влади, іншим суб`єктам реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження, відкриття та закриття розділів у реєстрі, внесення змін до реєстру тощо) стосовно наступних об`єктів нерухомого майна:
- виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1816387251101), що зареєстрований на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ» (код ЄДРПОУ 31817925, місцезнаходження: 65088, м. Одеса, Люстдорфська дорога, буд. 92/94);
- автостоянка, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2109248351101), що зареєстрована на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКАТЕЛ АВТО» (код ЄДРПОУ 43768541, місцезнаходження: 65016, м. Одеса, пров. Ванний, буд. 1-А, кв. 75).
Відповідно до ч. 1 ст. 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з відмовою у задоволенні заяви Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що заходи забезпечення заяви, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.12.2026, підлягають скасуванню.
Крім того, до Господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль» надійшов відзив на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якому відповідач-3 вказав, що очікує понести судові витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн
До відзиву відповідачем-3 було додано копії договору про надання правової допомоги та додаткової угоди № 1 до нього від 05.01.2026. Водночас у відзиві було зазначено, що в подальшому додатково буде надано Акт виконаних робіт (наданих послуг).
28.01.2026 відповідачем-3 подано до Господарського суду Одеської області клопотання про долучення до матеріалів справи копії Акта виконаних робіт (наданих послуг) від 27.01.2026, підписаного ТОВ «Стиль» та адвокатом Цимбалом С. Ю.
Крім того, у даному клопотанні ТОВ «Стиль» просило здійснити розподіл судових витрат.
Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За приписами ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Дослідивши подані ТОВ «Стиль» докази, колегія суддів встановила, що 05.01.2026 між відповідачем-3 (ТОВ «Стиль») та адвокатом Цимбалом С. Ю., який представляв інтереси відповідача-3 при перегляді судового рішення за нововиявленими на підставі Ордера серії ВН № 1634977 від 05.01.2026, було укладено Договір про надання правничої допомоги, згідно з п. 1.1. якого адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу, необхідну у зв`язку із поданням ГО «ВСА» заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у справі № 916/658/22, а відповідач-3 зобов`язався оплатити адвокату надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.
Згідно з п. 5.1. вказаного договору за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар, розмір якого сторони погоджують додатковою угодою.
05.01.2026 адвокат та ТОВ «Стиль» підписали додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги, якою визначили фіксований розмір гонорару, який становить 30 000,00 грн.
Пунктом 2 додаткової угоди адвокат та ТОВ «Стиль» домовились, що гонорар сплачується протягом 30 календарних днів з дня прийняття судового рішення, яким закінчується провадження за нововиявленими обставинами.
Згідно з п. 3 додаткової угоди підписання сторонами Акта виконаних робіт (наданих послуг) є підтвердженням належного надання адвокатом і прийняття клієнтом відповідних послуг.
27.01.2026 адвокат та ТОВ «Стиль» підписали Акт виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правової допомоги від 05.01.2026.
За положеннями п. 4 ст. 1, ч. ч. 3, 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Виходячи з аналізу положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 р. у справі № 910/4201/19).
У ст. 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
За ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до п. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).
Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Колегія суддів зазначає, що в силу приписів наведених вище норм ст.ст. 126, 129 ГПК України, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала висновок щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу, зокрема, зазначивши, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Враховуючи вищевикладене, вирішуючи питання розподілу понесених ТОВ «Стиль» судових витрат на правову допомогу у суді першої інстанції, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, з урахуванням принципу справедливості, верховенства права, суд першої інстнації дійшов вірного висновку, що розмір гонорару у даному випадку є завищеним, тоді як співрними зі складністю справи є витрати на професйну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн, що цілком відповідає критеріям, визначеним ч. 5 ст. 129 ГПК України.
З огляду на викладене вище, суд першої інстнації дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль» 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Таким чином, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Висновки апеляційного господарського суду.
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по справі №916/658/22, за результатами її апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.
За вказаних обставин оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по справі №916/658/22 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по справі №916/658/22 – залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по справі №916/658/22 – залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 23.06.2026.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

С.В. Таран